03.06.2026 Провадження по справі № 2/940/11/26 
Справа № 940/637/24

РІШЕННЯ
Іменем України

03 червня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань   Мудрик Н.А.
представника позивачки     Порхун О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайниця-Агро», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування рішення державного реєстратора, припинення державної реєстрації іншого речового права,

встановив: 

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Порхун О.П. звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» (надалі по тексту - ТОВ «Горошків-Агро»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайниця-Агро», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування рішення державного реєстратора, припинення державної реєстрації іншого речового права. 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до державного акта серії ЯБ №154168 ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована на території Горошківської сільської ради Тетіївського району (надалі по тексту - земельна ділянка).
04.06.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» укладено договір оренди землі» № 15, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Горошків-Агро» прийняло у строкове платне користування вказану земельну ділянку. Договір було укладено строком на 7 років, який закінчився 04.06.2022. Проте, на час закінчення терміну дії договору (04.06.2022) діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022, який вступив в дію з 07.04.2022, щодо внесення змін до п. 27 Перехідних положень ЗК України, якими договори оренди землі були автоматично пролонговані на 1 рік. За таких умов, термін дії договору сплив 04.06.2023.
Разом з тим, позивачка завчасно, заявою від 24.11.2022, повідомляла орендаря про свій намір не продовжувати дію договору оренди на наступний термін. Однак, орендар продовжив здійснювати обробіток земельної ділянки на не повернув її. В усному порядку позивачку було повідомлено, що ТОВ «Горошків-Агро» необхідно зібрати урожай із вже засіяної земельної ділянки. Після цього, позивачка повторно звернулась із заявою від 02.08.2023, в якій просила не проводити обробіток її земельної ділянки, заявила про закінчення договору оренди та її намір обробляти самостійно.
Проте, як стверджує ОСОБА_1 , відповідач до цього часу не звільнив її земельну ділянку, і на вимоги повернути земельну ділянку заявляє, що договір оренди землі пролонговано на наступний термін.
Водночас, ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Тетіївської міської ради для уточнення інформації щодо припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, де їй було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, стосовно земельної ділянки з кадастровим номером: 3224682000:06:007:0018, з якої вбачається, що термін дії права оренди за договором оренди землі № 15 від 04.06.2015 продовжено ще на 7 років на підставі договору щодо внесення змін до договору, серія та номер: б/н, виданого 27.12.2023, нібито укладеного між ТОВ «Горошків-Агро» та ОСОБА_1 .
Однак, позивачка заявляє, що вона ніколи не укладала та не підписувала договору від 27.12.2023, не бачила та не читала змісту цього договору, відповідно, їй не відомо, які там містяться умови. Більш того, у неї не було наміру на продовження права оренди за договором оренди на наступний період, про що свідчать неодноразові заяви та повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.
За таких обставин, позивачка звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 18.06.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.05.2025 залученодо участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайниця-Агро».
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 04.02.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивачки адвоката Порхун О.П. про зміну предмета позову у справі, в якій представник позивачки просить:
1. Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її земельною ділянкою, кадастровий номер: 3224682000:06:007:0018, загальною площею 2,3901 га, яка знаходиться на території Горошківської сільської ради Білоцерківського (колишнього Тетіївського) району Київської області, шляхом витребування її із незаконного користування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» (код ЄДРПОУ 31364426) та повернення позивачці;
2. Визнати відсутнім право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» на земельну ділянку, кадастровий номер: 3224682000:06:007:0018, загальною площею 2,3901 га, яка знаходиться на території Горошківської сільської ради Білоцерківського (колишнього Тетіївського) району Київської області;
3. Скасувати державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро», земельної ділянки площею 2,3901 га, яка розташована на території Горошківської сільської ради Білоцерківсього (в минулому Тетіївського) району Київської області, з кадастровим номером: 3224682000:06:007:0018, право оренди за яким зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – номер запису про інше речове право: 10009616.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк представник відповідача не скористався.
Положеннями ч. 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайниця-Агро» у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, Горошківська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку сері ЯБ №154168 (а. с. 9 т. № 1).
04.06.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» укладено договір оренди землі» № 15, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_1 передає, а орендар ТОВ «Горошків-Агро» приймає в строкове платне користування вказану земельну ділянку площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, Горошківська сільська рада. Договір укладено на 7 років (п. 8 цього договору) (а. с. 12-13 т. № 1).
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.06.2015 № 38964742 зареєстровано 05.06.2015 право оренди земельної ділянки площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, Горошківська сільська рада, на підставі договору оренди землі, серія та номер: 15, виданий 04.06.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро», строком на 7 років з моменту реєстрації, з правом пролонгації (а. с. 14 т. № 1).
Водночас, позивачка ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Горошків-Агро» із заявами від 24.11.2022 та від 02.08.2023, в яких просила не проводити обробіток на земельній ділянці, згідно розпаювання № 278, відповідно до державного акта серії ЯБ №154168, договір оренди закінчується 04.06.2022 та вказувала, що земельна ділянка буде використовуватися одноосібно (а. с. 10, 11 т. № 1). 
Натомість, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.04.2024 № 375446743 щодо земельної ділянки площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, Горошківська сільська рада, у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» зазначено: номер запису про інше речове право: 10009616; документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: 15, виданий 04.06.2015, видавник: договір оренди землі укладено в письмовій формі між ТОВ «Горошків-Агро» та ОСОБА_1 ; договір щодо внесення змін до договору, серія та номер: бн, виданий 27.12.2023, видавник: ТОВ «Горошків-Агро»/ Стасіневич Н.В.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22013386 від 12.06.2015 08:53:59, ОСОБА_2 , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області; зміст, характеристика іншого речового права: дата укладання договору (після 2013р.). Дата державної реєстрації (до 2013 р.): 04.06.2015, строк: 14р., дата закінчення дії: 04.06.2029 р. (а. с. 15 т. № 1).
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.09.2024 за клопотанням представника позивачки у ТОВ «Горошків-Агро» постановлено витребувати у ТОВ «Горошків-Агро» оригінал договору щодо внесення змін до договору, серія та номер: б/н, виданий 27.12.2023, укладений між ТОВ «Горошків-Агро» та ОСОБА_1 (а. с. 42 т. № 1), яка відповідачем ТОВ «Горошків-Агро» не виконана.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.10.2024 за клопотанням представника позивачки постановлено витребувати у Центрі надання адміністративних послуг Тетіївської міської ради копію реєстраційної справи по об`єкту нерухомого майна № 655368232246, номер запису про інше речове право: 10009616, земельна ділянка загальною площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, та, зокрема, копію (а у разі наявності оригінал) договору щодо внесення змін до договору, серія та номер: б/н від 27.12.2023, укладений між ТОВ «Горошків-Агро» та ОСОБА_1 , а також витребувати повторно у ТОВ «Горошків-Агро» оригінал договору щодо внесення змін до договору, серія та номер: б/н від 27.12.2023, укладений між ТОВ «Горошків-Агро» та ОСОБА_1 (а. с. 59 т. № 1).
На виконання цієї ухвали 09.12.2024 управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради надано копію додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 15 від 04.06.2015 та повідомлено, що управління адміністративних послуг не є зберігачами реєстраційних справ (а. с. 66, 67 т. № 1). Водночас, відповідачем ТОВ «Горошків-Агро» зазначена ухвала була залишена без виконання.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.04.2025 за клопотанням представника позивачки постановлено витребувати у Білоцерківській районній державній адміністрації копії документів, на підставі яких за ТОВ «Тайниця -Агро» зареєстровано право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3224682000:06:007:0018, та надання копій всіх договорів та додаткових угод, що були підставами для реєстрації виникнення, продовження, переходу права оренди на вказану земельну ділянку до ТОВ «Горошків-Агро» та до ТОВ «Тайниця -Агро» (а. с. 128 т. № 1).
На виконання цієї ухвали 07.05.2025 з Білоцерківської районної військової адміністрації Київської області надано копії документів реєстраційної справи, на підставі яких за ТОВ «Тайниця -Агро» зареєстровано право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3224682000:06:007:0018 (а. с. 146-197 т. № 1).
За клопотанням представника позивачки для проведення зазначеної експертизи ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16.06.2025 у ТОВ «Горошків-Агро» постановлено витребувати у ТОВ «Горошків-Агро» оригінал додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 15 від 04.06.2015, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро», яка відповідачем ТОВ «Горошків-Агро» була залишена без виконання (а. с. 220 т. № 1).
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.07.2025 за клопотанням представника позивачки призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: 1. Чи виконаний підпис в додатковій угоді від 27.12.2023 р. до договору оренди землі №15 від 04.06.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, в графі для підпису орендодавець ОСОБА_1 чи іншою особою?; 2. Чи виконаний підпис в додатковій угоді від 27.12.2023 р. до договору оренди землі №15 від 04.06.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, в графі для підпису орендодавець ОСОБА_1 з навмисно зміненим почерком? (а. с. 235-237 т. № 1).
05.01.2026 на адресу суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України повернуто матеріали цивільної справи із повідомленням про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи, оскільки не наданий оригінал додатковї угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» (а. с. 12-17 т. №2).
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 ЦК України, згідно з якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які порушують його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно із статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною другою статті 207 ЦПК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями частини першої статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі».
Статтею 13 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.
У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.11.2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,3901 га, кадастровий номер 3224682000:06:007:0018, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, Горошківська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
04.06.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро» було укладено договір оренди землі» № 15, за умовами якого ОСОБА_1 передала ТОВ «Горошків-Агро» у строкове платне користування вказану земельну ділянку. Строк дії договору закінчився 04.06.2023.
Згідно з копією додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Горошків-Агро», сторони погодили продовжити на 7 років дію договору оренди землі, тобто до 04.06.2029.
Натомість позивачка ОСОБА_1 стверджує, що додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015 не укладала та не підписувала, волевиявлення та наміру на її укладення не мала, а підпис у додатковій угоді вчинено іншою особою.
Суд зауважує, що відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Відповідно до п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Водночас, статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Аналізуючи норму статті 109 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 у справі № 761/33483/21 дійшов висновку, що цією статтею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі в експертизі, зокрема у наданні необхідних документів, без яких неможливо провести експертизу. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке має істотне значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Оскільки відповідач ТОВ «Горошків-Агро» не надав витребуваний судом оригінал додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015, у зв`язку з чим призначена судова почеркознавча експертиза не була проведена, суд розцінює поведінку відповідача як ухилення від проведення зазначеної експертизи, тому наявні підстави для застосування статті 109 ЦПК України, а саме встановлення факту, для з`ясування якого у справі призначалася експертиза, що позивачка ОСОБА_1 не підписувала додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015.
Крім того, ненадання відповідачем оригіналу додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015, існування якої заперечує позивачка, підтверджує відсутність такої додаткової угоди, оскільки це відповідає положенням ч.4 статті 81 ЦПК України, якою передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Отже, відсутність оригіналу зазначеної додаткової угоди підтверджує доводи представника позивачки про те, що така додаткова угода позивачкою ОСОБА_1 не укладалася. 
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.04.2022 у справі № 454/148/20.
Разом з тим, представник позивачки, обґрунтовуючи позовні вимоги, зокрема, посилалась на те, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Отже, ефективним способом захисту права, яке позивачка, як власниця земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй нерухомим майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки.
Такі доводи узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення позивачці перешкод у здійсненні права користування її земельною ділянкою шляхом витребування з незаконного користування у ТОВ «Горошків-Агро» та повернення позивачці необхідно задовольнити, оскільки порушене право ОСОБА_1 , як власниці зазначеної земельної ділянки, підлягає захисту в обраний нею належний та ефективний спосіб, адже встановлено факт не підписання нею додаткової угода від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015, та відсутності її згоди на укладення зазначеної додаткової угоди. 
Крім того, у постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.06.2025 у справі № 144/1440/22 дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Отже, як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата Касаційного цивільного суду послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував (не мав волевиявлення) договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.
Відтак, враховуючи, що додаткова угода від 27.12.2023 до договору оренди землі № 5 від 04.06.2015 є неукладеною,а зареєстроване речове право оренди порушує права позивачки, оскільки відсутні законні підстави для користування відповідачем її земельною ділянкою, тому наявні підстави для задоволення вимоги позивачки про визнання відсутнім право орендиТОВ «Горошків-Агро» на земельну ділянку, кадастровий номер: 3224682000:06:007:0018, загальною площею 2,3901 га, яка знаходиться на території Горошківської сільської ради Білоцерківського (колишнього Тетіївського) району Київської області.
Також, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню й вимоги позивачки про скасування державної реєстрації права оренди на зазначену земельну ділянку.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Такий висновок викладений Верховним судом у постанові від 17.01.2024 у справі №522/3999/23.
Отже, державна реєстрація не створює право, а лише засвідчує вже існуюче право, набуте на законних підставах.
Водночас, у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 125/702/17 зазначено, що реєстрація неукладеного сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за орендарем на вказану земельну ділянку, коли договір оренди орендодавець фактично не підписувала (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону.
Отже, за встановлених у справі обставин, реєстрація права оренди ТОВ «Горошків-Агро» на підставі неукладеної додаткової угоди від 27.12.2023 до договору оренди землі №5 від 04.06.2015 не відповідає вимогам закону.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Відтак, враховуючи, що державна реєстрація речового права оренди на підставі неукладеної додаткової угоди від 27.12.2023 порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження належною їй земельною ділянкою, суд дійшов висновку про наявність підстав для її скасування, оскільки це забезпечить реальне відновлення порушеного права позивачки.
Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Разом з тим, відповідно до статті 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. 
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як встановлено судом, позивачкою понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 13.06.2024, та витрати, пов`язані з оплатою щодо проведення експертизи у розмірі 14842,80 грн, що підтверджується рахунком № 3177 від 11.08.2025 та дублікатом квитанції № 23 від 25.08.2025.
Отже, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до статті 141 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Відтак, у контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 11, 15, 16, 202, 203, 204, 207, 215, 319, 321, 391, 627, 638 Цивільного кодексу України, статтями 125, 126, 152 Земельного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
вирішив:

ПозовОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайниця-Агро», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування рішення державного реєстратора, припинення державної реєстрації іншого речового права - задовольнити. 
Усунути перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер: 3224682000:06:007:0018, загальною площею 2,3901 га, яка розташована на території Горошківської сільської ради Білоцерківського (колишнього Тетіївського) району Київської області, шляхом витребування її з незаконного користування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» (код ЄДРПОУ 31364426) та повернення ОСОБА_1 .
Визнати відсутнім право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» (код ЄДРПОУ 31364426) на земельну ділянку, кадастровий номер: 3224682000:06:007:0018, загальною площею 2,3901 га, яка розташована на території Горошківської сільської ради Білоцерківського (колишнього Тетіївського) району Київської області.
Скасувати державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро» (код ЄДРПОУ 31364426) земельної ділянки площею 2,3901 га, яка розташована на території Горошківської сільської ради Білоцерківсього (в минулому Тетіївського) району Київської області, з кадастровим номером: 3224682000:06:007:0018, право оренди за яким зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - номер запису про інше речове право: 10009616.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Горошків-Агро», код ЄДРПОУ 31364426, адреса: вул. Центральна, буд. 2, с. Горошків, Білоцерківський район, Київська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та у виді витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 14842 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок дві) гривні 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду: 12 червня 2026 року. 

Суддя           С.В.МАНДЗЮК