КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року м. Київ справа №367/10657/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської районної ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бучанської районної ради (далі - відповідач), в якому позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог): 
- визнати протиправною бездіяльність Бучанської районної ради, код ЄДРПОУ 43961534, юридична адреса: 08292, м. Буча, вул. Енергетиків, 12, фактична адреса: 03115, м. Київ, пр-т. Берестейський, 126, з не оприлюднення Плану розвитку району із зазначенням на кадастровій карті переліку вільних земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування жилого будинку з присадибною ділянкою та з ненадання відповіді на звернення ветерана війни учасника бойових дій;
- зобов`язати Бучанську районну раду, код ЄДРПОУ 43961534, надати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перелік вільних земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0.25 га у Бучанської районної Ради код ЄДРПОУ 43961534, надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для будівництва жилого будинку (жилими приміщеннями для постійного проживання, межах норм, встановлених законодавством), а саме: загальною площею 0,25 га, бажано ту, що розташована на початку АДРЕСА_1 (геолокаційні дані 50.516564, 30.141120) з подальшим виділенням її у приватну власність ОСОБА_1 , як ветерану учаснику бойових дій, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
В обґрунтування вимог позову зазначено, що позивач є учасником бойових дій та в період з 01.08.2023 по 31.08.2023 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Позивач наголошує, що він не має можливості обрати вільну земельну ділянку за бажаним місцем розташування у зв`язку з відсутністю загального доступу до мапи Держгеокадастру. Крім того, позивач вважає, що до повноважень відповідача належить обов`язок виділити йому земельну ділянку з числа тих, що не зареєстровані на праві приватної власності та вільні від забудови, бажано у межах села Михайлівка-Рубежівка Бучанського району Київської області. Також позивач зазначає, що простим поштовим відправленням ним була відправлена заява від 30.07.2024 на адресу відповідача з вимогою надати інформацію про місце розташування земельних ділянок в межах села Михайлівка-Рубежівка Бучанського району Київської області, проте докази його звернення до Бучанської районної ради відсутні, оскільки поштове відправлення із зазначеною заявою адресату не повернулося, а тому єдиним доказом подання останньої, на думку позивача, є копія цієї заяви до Бучанської районної ради, долучена позивачем до первісної позовної заяви від 30.07.2024. Проте, позивач наголошує, що своїми протиправними діями/бездіяльністю відповідачем відмовлено надати позивачу інформацію про земельну ділянку з числа тих, що підлягають виділенню для будівництва, чим порушено його законні права та інтереси. Позивач вказує, що обрав для себе бажану земельну ділянку, розташовану за даними «Гуглмапс» на самому початку вулиці Київської в селі Михайлівка-Рубежівка (геолокаційні дані 50.516564, 30.141120), яка вільна від забудови і, зі слів мешканців села, нікому не належить на праві приватної власності. Відтак, позивач змушений просити суд витребувати у відповідача перелік вільних земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для виділення такої ділянки як особі, що потребує покращення житлових умов та, яка у межах села може бути не більше 0,25 га.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2024 справу №367/10657/24 за позовом ОСОБА_1 до Бучанської районної ради про виділення земельної ділянки учаснику бойових дій направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2025 адміністративну справу № 367/10657/24 передано для розгляду за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа № 367/10657/24 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову шляхом надання до суду засвідчених належним чином належних доказів порушеного права позивача з копіями для відповідача.
На виконання ухвали суду від 12.05.2025 від позивача надійшла уточнена позовна заява про оскарження бездіяльності органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити певні дії, до якої долучено копію заяви від 30.07.2024 до Бучанської міської ради.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду належним чином завірених доказів звернення позивача до Бучанської районної ради із заявою від 30.07.2024; уточненої позовної заяви та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій уточнити позовні вимоги у відповідності до вимог частини 1 стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання ухвали суду від 13.10.2025 від позивача надійшла уточнена позовна заява з уточненими позовними вимогами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №367/10657/24, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами суддею Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С. одноособово.
Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вважає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що Бучанська районна рада Київської області не отримувала підтвердженого звернення позивача, не наділена повноваженнями для вирішення питань, порушених у позові, а тому, на думку відповідача, відсутні правові та фактичні підстави для визнання дій або бездіяльності протиправними. Крім того, відповідач наголошує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт звернення позивача до Бучанської районної ради Київської області (вхідний номер, відмітка про отримання, поштове повідомлення, електронний доказ тощо). Тому, на думку відповідача, за відсутності такого звернення відсутні і правові підстави для задоволення позову. Крім того, спірні дії не належать до повноважень відповідача (Бучанська районна рада Київської області не має законного права надавати дозволи на розробку проєктів землеустрою чи передавати земельні ділянки у власність, оскільки ці землі не перебувають у її комунальній власності), а отже, їх судове зобов`язання є юридично неможливим.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 15.04.2022 був мобілізований до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України згідно Указу Президента України від 27.02.2022 №69/2022.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням Національної гвардії України 23.03.2023, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Згідно довідки №7412 від 16.11.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 01.08.2023 по 31.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
У заяві позивача від 30.07.2024 зазначено звернення до Бучанської міської ради з вимогою надати йому інформацію про місце розташування земельних ділянок в межах села Михайлівка-Рубежівка, Бучанського району, Київської області не наданих у користування, що можуть бути використані для реалізації ним права на безоплатне отримання у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку станом на день надання відповіді.
Відповіді відповідача на будь-які звернення позивача у матеріалах справи відсутні.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14 Конституції України). 
Згідно із статтею 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, у редакції на час виникнення спірних відносин) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ч. 2 ст. 4 ЗК України).
Згідно статті 10 Земельного кодексу України, до повноважень районних рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями на праві спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району; г) забезпечення реалізації державної політики в галузі охорони та використання земель; ґ) організація землеустрою та затвердження землевпорядних проектів; є) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; встановлення та зміна меж сіл, селищ; внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст у випадках, передбачених законом; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Згідно статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
За змістом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Аналіз приписів статті 118 ЗК України свідчить про те, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:
- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;
- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 11 ст. 118 ЗК України).
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них гарантує Закон України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 (у редакції на момент виникнення спірних відносин).
Згідно з п. 14 ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993, «Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт звернення позивача - ОСОБА_1 із вмотивованою заявою безпосередньо до відповідача у справі – Бучанської районної ради Київської області із відповідними вимогами. 
Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Відтак, суд зазначає, що позивачем не доведено сам факт порушення відповідачем його прав та законних інтересів у тих правовідносинах, що становлять предмет даного спору та покладені в основу позовних вимог.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що із наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач в якості єдиного доказу звернення до відповідача Бучанської районної ради надав копію заяви від 30.07.2024 до Бучанської міської ради, тобто до іншого органу місцевого самоврядування, який не є стороною спірних правовідносин у даній справі. 
Так, згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Бучанська міська рада: орган місцевого самоврядування; ідентифікаційний код юридичної особи 04360586; керівник – Федорук Анатолій Петрович, тоді як Бучанська районна рада Київської області: орган місцевого самоврядування; ідентифікаційний код юридичної особи 43961534; керівник (виконуючий обов`язки голови Бучанської районної ради Київської області) – Хахулін Владислав Костянтинович.
При вирішенні даної справи суд виходить з того, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, судовий захист надається лише у разі встановлення факту порушення рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав, свобод або законних інтересів конкретної особи у сфері публічно-правових відносин.
Отже, обов`язковою передумовою для звернення особи до адміністративного суду є наявність реального та доведеного порушення її прав чи законних інтересів саме тим суб`єктом владних повноважень, до якого заявлено позовні вимоги. При цьому таке порушення має бути конкретним, індивідуально визначеним та підтвердженим належними і допустимими доказами, а не ґрунтуватися виключно на припущеннях позивача або його суб`єктивному переконанні про можливе порушення права у майбутньому.
Саме лише посилання особи на наявність у неї певного права, гарантованого законом, не є безумовною підставою для задоволення адміністративного позову. Судовому захисту підлягає не абстрактне право як таке, а право, яке є порушеним, невизнаним або оспорюваним конкретними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
При цьому адміністративний суд не наділений повноваженнями здійснювати перевірку діяльності суб`єкта владних повноважень поза межами спірних правовідносин або за відсутності доведеного факту втручання такого суб`єкта у права чи законні інтереси позивача. Звернення до суду не може бути способом абстрактного контролю за діяльністю органу місцевого самоврядування або засобом отримання консультацій, інформації чи сприяння у реалізації права за відсутності належного підтвердження того, що відповідачем вже було допущено порушення прав особи.
Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення саме до Бучанської районної ради Київської області із заявою чи клопотанням щодо реалізації права на безоплатне отримання земельної ділянки або щодо надання інформації про наявність вільних земельних ділянок.
Матеріали справи не містять жодного доказу отримання відповідачем відповідного звернення позивача, зокрема, відсутні докази направлення поштової кореспонденції, опис вкладення, повідомлення про вручення, відмітка про отримання, реєстрація вхідної кореспонденції, електронне листування або будь-які інші відомості, які б свідчили про факт надходження такого звернення саме до відповідача у даній справі.
Більше того, як встановлено судом, надана позивачем копія заяви від 30.07.2024 адресована Бучанській міській раді, тоді як відповідачем у даній справі є Бучанська районна рада Київської області. Вказані органи є окремими юридичними особами публічного права, мають різний обсяг повноважень, різні ідентифікаційні коди та здійснюють діяльність як самостійні суб`єкти владних повноважень.
За таких обставин сам по собі факт існування заяви, адресованої іншому органу місцевого самоврядування, не може свідчити про виникнення у Бучанської районної ради будь-якого обов`язку щодо її розгляду, надання відповіді чи прийняття рішення за результатами такого звернення.
Відтак, за відсутності доказів належного звернення позивача до відповідача неможливо встановити і сам факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності, оскільки неможливо дійти висновку про те, що у відповідача взагалі виник обов`язок вчиняти будь-які дії у спірних правовідносинах.
Суд також враховує, що реалізація права громадянина на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється у чітко визначеному законом порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України, який передбачає звернення особи із відповідним клопотанням до уповноваженого органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади.
Лише після подання такого клопотання та його розгляду компетентним органом можуть виникнути правовідносини, у межах яких можливе порушення прав особи шляхом прийняття протиправного рішення, відмови у розгляді звернення, залишення його без розгляду або допущення бездіяльності.
Натомість у межах даної справи позивач фактично просить суд не захистити вже порушене право, а встановити для нього механізм реалізації права на отримання земельної ділянки та зобов`язати відповідача вчинити дії за відсутності доказів виникнення у останнього відповідного обов`язку.
При цьому адміністративне судочинство спрямоване саме на поновлення вже порушених прав особи, а не на створення передумов для можливого виникнення правовідносин між особою та суб`єктом владних повноважень у майбутньому.
Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів звернення позивача саме до відповідача, а також відсутність доказів того, що Бучанською районною радою були вчинені будь-які рішення, дії чи допущена бездіяльність, які порушують права чи законні інтереси позивача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінює.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За наведених обставин у сукупності, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бучанської районної ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.