Справа № 570/51/26
Номер провадження 3/570/257/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
26 червня 2026 року          м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Сидоренко С.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в            АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в:
13 грудня 2025 року о 14 год. 50 хв. на 143 км а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне в с. Зоря Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211150 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився, що було зафіксовано на відеокамеру. 
Вказаною відмовою щодо проходження огляду  ОСОБА_1 здійснив порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В суд для надання пояснень правопорушник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому, відповідно до ст. 268 КУпАП, суд може розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Захисник Конечний М.Г. в судовому засіданні підтримав клопотання подані до суду іншим захисником, який представляв інтереси правопорушника, про залучення прокурора до участі у справі про адміністративне правопорушення, про виклик поліцейського, також вказав, що його підзахисний вину у вчиненому правопорушенні не визнає, наполягає, що законних підстав для зупинки транспортного засобу у працівників поліції не було, отже є підстави вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі докази. З огляду на викладене просить закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Розглянувши клопотання про залучення прокурора до участі у справі, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2022 по справі «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18) констатував порушення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності заст. 130 КУпАП.
Згідно практики ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, § 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, § 76).
Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 Конвенції, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.
За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).
Згідно із законодавством України, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням. Відтак, процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.
У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак, процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ані цим Кодексом, ані Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами.
Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.
Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без участі прокурора відповідає вимогам КУпАП та інших законів України.
Поряд з цим, відповідно до сталої практики ЄСПЛ участь у судовому процесі сторони обвинувачення, як правило, є необхідною у разі проведення судом усного слухання справи, якщо сторона захисту при наданні їй можливості бути присутньою в судовому засіданні від реалізації цього права не відмовиться («Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, § 76; «Озеров проти росії», заява № 64962/01, § 52 54).
У справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, § 65), визнаній ЄСПЛ керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене.
Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).
В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, коли національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, § 16; «Озеров проти росії» № 64962/01, § 53; «Кривошапкін проти росії» від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, § 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 208/712/19, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення заст. 130 КУпАП з підстави встановлення ЄСПЛ у справі «Бантиш та інші проти України» порушення п. 1 ст. 6 ЄСПЛ, у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 (заява № 10644/08, § 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України».
Суд погоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду та вважає, що уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, повноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд не вчиняє процесуальних дій, спрямованих на збирання доказів винуватості особи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на викладене, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд оцінює докази, скеровані на адресу суду Департаментом патрульної поліції УПП в Рівненській області.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики розгляду ЄСПЛ вказаного питання, а також обставин конкретної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  прокурора, а тому відповідне клопотання захисника задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про виклик поліцейського, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Враховуючи вищевказане та надане клопотання про виклик патрульного в судове засідання, який склав оскаржуваний протокол, суд дійшов висновку, що допит патрульного інспектора, який приймав участь у складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, не підлягає задоволенню, оскільки цей працівник фактично висловив свою позицію при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, а тому розгляд справи слід проводити за наявними у справі матеріалами, установивши усі фактичні обставини, які повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, та можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відтак, у задоволенні клопотання про виклик поліцейського суд відмовляє.
Крім того, у задоволенні клопотання захисника про здійснення технічної фіксації судового засідання також слід відмовити, оскільки проведення технічної фіксації при розгляді справ про адміністративні правопорушення не передбачено чинним КУпАП.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин підтверджується сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом події з якого чітко вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмова вказаної особи від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. 
Щодо клопотання захисника про визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №5398843 від 13.12.2025 та всі похідні від нього матеріали недопустимими доказами суд зазначає наступне.
Суд вважає, що вище зазначений протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  був складений, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, та у суда відсутні підстави не довіряти працівнику поліції, який складав вказаний протокол про адміністративне правопорушення.
Також у суда не має підстав не довіряти працівникам поліції, які спілкувались із  ОСОБА_1 та відчули від нього запах алкоголю із порожнини рота, та заявили йому про це під відеозапис.
Твердження захисника з приводу незаконності дій працівника поліції при оформленні матеріалів, не заслуговують на увагу, оскільки ним не було доведено наявності порушення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, які б слугували підставою для закриття даної адміністративної справи, та визнання її матеріалів недопустимими доказами.
Посилання захисника Конечного М.Г. та водія ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки це не відповідає встановленим судом обставинам справи, та є метою для виправдання ОСОБА_1 та для його уникнення від встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що його винність підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів.
Суд вважає, що клопотання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення не підлягає задоволенню, так як усі його доводи спростовані вище указаними доказами по зазначеній адміністративній справі.
Суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 єдине можливе адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 40-1, 245, 221, 283, п. 1 ч.1 ст.284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ) 37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку(IBAN) UA908999980313111256000026001. Найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.  
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          Сидоренко С.М.