Справа № 683/538/26
2/683/762/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.
секретаря Поважнюк Т.В. 
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу № 683/538/26, 2/683/762/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 14940 грн.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що 20 листопада 2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 19.11.2020-100003548 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн на строк 14 днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ/Стандарт», проценти в розмірі 1400 грн сплачуються до 03 грудня 2020 року.
03 вересня 2023 року між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Споживчий Центр» був укладений договір Факторингу № 130923-9 за умовами якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 у сумі 14940 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по тілу; 9940 грн сума заборгованості за відсотками.
Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Відповідачка не виконала свого обов`язку за умовами договору, кредит та нараховані за його користування відсотки не повернула.
З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 від 20 листопада 2020 року в сумі 14940 грн, а також сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа.
Оскільки сторони в судове засідання не з?явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 19.11.2020-100003548, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 5000 грн на строк 14 днів зі сплатою відсотків 1400 грн і сплатою фіксованої незмінної процентної ставки «Економ»/«Стандарт», фіксована незміна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування та ставка "Стандарт" в розмірі 2,5 % за один день користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. У свою чергу відповідачка свої зобов`язання за Договором, належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18 лютого 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 14940 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн, заборгованість по процентам в розмірі 9940 грн. 
13 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №130923-9, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Новий Колектор» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 від 20 листопада 2020 року. 
Відповідач підписав вказану Заявку одноразовим ідентифікатором R2298, тобто позичальник підтвердила, що їй надано та вона отримала інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciуа-o-kompanii).
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується електронною квитанцією ТОВ «Споживчий центр», ID платежу 307192657 від 20 листопада 2020 року про перерахування коштів у сумі 5000 грн.
Відповідно до довідки розрахунку за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 від 20 листопада 2020 року станом на 18 лютого 2026 року заборгованість ОСОБА_1 становить 14940 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 5000 грн, заборгованість по процентам 9940 грн.
На виконання ухвали суду від 26 лютого 2026 року щодо надання запитуваної інформації, АТ «Райффайзен Банк» надіслав лист в якому повідомляє, що в банку було емітовано карту № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_1 , а також надало виписку про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 за період 20.11.2020 року.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Пунктом 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3-6,8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови
використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
13 вересня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 130923-9, відповідно до умов якого до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 від 19 листопада 2020 року. Відповідно до п.2.4 цього договору перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Боргів та набуває відповідні Права Вимоги. Акт прийому-передачі реєстру боржників підписаний в той саме день.
Відповідно до реєстру боржників №1 від 19 листопада 2020 року до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право вимоги за вищевказаним договором, де зазначена боржником ОСОБА_1 та загальна заборгованість за договором на момент укладення договору факторингу склала 14940 грн.
Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Новий Колектор», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору, у зв`язку з чим станом на 18 лютого 2026 року заборгованість за кредитним договором не погашена та становить 14940 грн.
З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не належним чином виконує умови зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте, відповідачка не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Керуючись ст. 12,81,89,265, 280, 281,282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514. 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 19.11.2020-100003548 від 20 листопада 2020 року в розмірі 14940 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 2662 грн 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», місцезнаходження: вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601 м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 431702980)
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя