ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 червня 2026 року 	Справа № 160/8193/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
02 квітня 2026 року ОСОБА_1 в особі представника Сліпченко Олени Анатоліївни, через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогами:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо призову (мобілізації) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на військову службу під час мобілізації та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про мобілізацію ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) № 1635 від 24.02.2026 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та виключити солдата ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ). 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.02.2026 був незаконно мобілізований співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Медичний огляд ОСОБА_1 був проведений формально, без фактичного огляду пацієнта. На підставі зазначеного Позивач вважає наказ про призов його на військову службу під час мобілізації, на особливий період є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому є підстави для зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення Позивача від проходження військової служби.
Ухвалою суду від 06.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено копію ухвали суду від 06.04.2026 про відкриття провадження у справі в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду від 07.04.2026; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 - 20.04.2026 подано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що жодних посилань або обґрунтувань на наявність у Позивача підстав, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону, в позові не міститься, а тому і немає достатніх правових підстав для задоволення позову в частині, що стосується рішень Відповідача 2 та зобов`язання його виключити Позивача зі списків військової служби. Також зазначено, що на дату подання позову 02.04.2026 року Позивач самовільно залишив Відповідача 2. наразі проводиться службове розслідування з цього приводу, а також рапорт про звільнення його з військової служби із доданням документів, які є підставами для звільнення, не надходило.
Відповідачу - військовій частині НОМЕР_5 було направлено копію ухвали суду від 28.11.2025 про відкриття провадження у справі в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду від 28.11.2025; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Третьою особою 10.04.2026 надано до суду пояснення на позов в якому зазначено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та був призваний на військову службу за мобілізацією. Таким чином право доступу до облікових даних Позивача у ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутнє. Вказано, що документи щодо проходження ВЛК Позивачем перебувають у 2 відділі ІНФОРМАЦІЯ_7 та не передавались позаштатною Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_8 до ІНФОРМАЦІЯ_6 в архів.
13.04.2026 та 20.04.2026 на адресу суду від позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що доводи, викладені в відзивах на позовну заяву не є підставою для відмови в задоволені позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та був призваний на військову службу за мобілізацією.
На час проходження ВЛК Позивачем, Черговою ВЛК на Обласному мобілізаційному центральному пункті №1, за адресою: АДРЕСА_1 , була позаштатна ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 , що у відповідності до п. 74-1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду Позивачу було сформовано в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Довідкою військово-лікарської комісії № 2016-0224-1638-2773-0 від 24.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_10 солдата ОСОБА_1 визнано придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях,у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
Згідно поіменного списку № 819 від 24.02.2026 зазначеному в наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1632 від 24.02.2026 року солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу підчас мобілізації, на особовий період до військової частини НОМЕР_5 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 58 від 26.02.2026 року, солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , гр., на відповідну посаду.
Позивач, звертаючись до суду за захистом своїх прав, їх порушення пов`язує із недотриманням порядку проведення його призову на військову службу, що полягає в примусовій мобілізації та неналежному медичному огляді (проходженні влк) під час призову на військову службу.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).
Фактично позивач оскаржує у цій справі процедуру його призову на військову службу під час мобілізації та обирає спосіб захисту порушеного права - визнання протиправним та скасування наказу про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації,який було прийнято на підставі рішення Військово-лікарської комісії, яким було визнано позивача придатним до військової служби.
Суд наголошує, що відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних правовідносин, відповідно за участю їхніх учасників. Водночас визнання протиправним та скасування наказу виходить за межі правовідносин між відповідачем та позивачем, тобто такий спосіб захисту не є належним та ефективним, оскільки позивач вже проходить службу у конкретній військовій частині та зарахований до її особового складу.
У позовній заяві позивач зазначає про недотриманням порядку проведення його призову на військову службу, що полягає в примусовій мобілізації та неналежному медичному огляді (проходженні влк) під час призову на військову службу.
При цьому суд зазначає, що представник позивача на підтвердження захворювання позивача надав: акт медичного обстеження від 07.05.2025; виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.05.2025; військово-обліковий документ № 180920231464438600209 від 30.05.2025; довідку лікарсько-консультативної комісії №9 від 17.03.2026.
Проте суд зазначає, що позивач не надає жодних доказів ознайомлення з цими документами військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 24.02.2026 року чи наявності у нього інших захворювань, або встановленої інвалідності, які могли бути перешкодами для його мобілізації на час проходження ВЛК. Не посилається на інші обставини чи докази які дають право на відстрочку. 
Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зауважує, що ці доводи виходить за межі предмету доказування, позаяк предметом доказування є правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 про призов позивача на військову службу під час загальної мобілізації, а також наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини.
При цьому правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_11 в частині затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_10 без установлених законом підстав, дій зі внесення відомостей про порушення правил військового обліку, а також процедура проходження ВЛК не є предметом цього позову та, відповідно, не є предметом доказування в цій справі.
Іншими словами, зазначений позивачем спосіб захисту порушеного права втручатиметься в інші правовідносини, які врегульовані іншими правовими нормами, з іншими сторонами і створюватиме ситуацію невиконуваності судового рішення.
Крім того, позивач не спростовує факт проходження медичного огляду під час його призову, а свою незгоду з оформленням висновків не підтверджує жодними доказами щодо непридатності до військової служби. Зазначене позивачем не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною четвертою статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
ВС КАС у Постанові від 05.02.2025 року (справа №160/2592/23) розглядаючи аналогічну справу зазначив, що – «…процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. (п. 56).
57. Аналогічно проведення медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу, яка є, власне, предметом спору в цій справі.
58. Отже, доводи касаційної скарги щодо обрання такого способу захисту, як проведення медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією для усунення порушення порядку проведення призову його на військову службу, Верховний Суд уважає необґрунтованими з огляду на неможливість відновлення порушеного права позивача».
Таким чином, позовні вимоги визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо призову (мобілізації) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на військову службу під час мобілізації та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про мобілізацію ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) № 1635 від 24.02.2026 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та виключити солдата ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) - не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не призведе до поновлення такого права, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі Серявін та інші проти України).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 15 червня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков