Справа №576/2468/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1762/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2026 року у складі судді Усенко Л.М., ухваленого в м. Глухів Сумської області, повне судове рішення складено 12 січня 2026 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 02 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі – ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4005498957, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 50 158,87 грн строком на 42 місяці, річні проценти – 9,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти – 2,99% від суми кредиту. 
07 жовтня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016.
Всупереч умовам кредитного договору, позичальник свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором №4005498957 від 02 липня 2021 року становить 39 270,30 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 313,83 грн; заборгованість за річним процентами – 62,69 грн; заборгованість по щомісячним процентам – 38 893,78 грн.
Посилаючись на вказані обставити, позивач просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4005498957 від 02 липня 2021 року у розмірі 39 270,30 грн та судові витрати.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4005498957, оскільки кредитний договір був укладений 02 липня 2021 року, а договір про відступлення права вимоги 07 жовтня 2016 року. Вважав, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Також суд вважав недоведеним правомірність дій позивача щодо порядку спрямування сплачених відповідачем коштів. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

16 лютого 2026 року АТ «Таскомбанк» подало через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи , недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими , невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи , порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що виписка по рахунках відповідача співпадає із розрахунком заборгованості, а тому є належним доказом наявності заборгованості відповідача. Суд першої інстанції визнав розрахунок заборгованості як належний доказ, який містить інформацію щодо боргу. Тобто, обставина наявності заборгованості у відповідача судом не заперечується.
Звертає увагу на те, що пунктом 6.1. Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16 червня 2021 року передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу позичальника для виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора в такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені відсотки за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та відсотки за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Таким чином, такий розподіл коштів зумовлений саме цією умовою, що погоджена із позичальником, яка не була досліджена судом першої інстанції.
Вказує, що кредитний договір № 4005498957 від 02 липня 2021 року, паспорт кредиту №5498957 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції від 16 червня 2021 року складають єдиний кредитний договір. Окрім того, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16 червня 2021 року є самостійним документом, який прийнятий посадовими особами і складається зі сторінок, а не є роздруківкою із сайту, що свідчить про те, що саме такі умови кредитування були наявні на момент підписання договору відповідачем.
Зазначає, що 07 жовтня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 06 липня 2021 року, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №4005498957 від 02 липня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Звертає увагу на те, що первісний кредитор має право відступати права вимоги, а новий - набувати їх шляхом підписання реєстрів прав вимог, тобто перебачено можливість щодо майбутніх вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

02 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4005498957, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених договором (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 50158,87 грн; строк, на який надається кредит – 42 місяці.
Пунктом 1.3 кредитного договору визначено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту №5498957, який є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач ТОВ «ФК «ЦФР» - погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № 2004683805 від 05 травня 2020 року, сума 24416,49 грн; отримувач – ОСОБА_1 , сума - 18400,00 грн, призначення - переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту згідно з кредитним договором 4005498957 від 02 липня 2021 року без ПДВ; отримувач - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума - 600,00 грн, призначення – страховий платіж; отримувач - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума - 5292,38 грн, призначення - оплата страхового платежу за договором страхування № 4005498957-С від 02 липня 2021 року; отримувач - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума - 650,00 грн, призначення - оплата страхового платежу за договором страхування № 4005498957- KMZ від 02 липня 2021 року; отримувач - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума - 800,00 грн, призначення - оплата страхового платежу за договором страхування № № 4005498957-ЛО від 02 липня 2021 року.
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник підтвердила, що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило її з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.
Пунктом 3 кредитного договору визначені інші його умови (а.с. 6).
02 липня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт кредиту №5498957 від ТОВ «ФК «ЦФР», який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) і додаткову інформацію (а.с. 7-8).
Надані позивачем Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» від 16 червня 2021 року, не містять підпису відповідача (а.с. 9-10).
Згідно з наявним в матеріалах справи договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року (а.с. 11-14), укладеного між ПАТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор), первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 2.2. вказаного договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому реєстрі до цього договору. Реєстр прав вимог складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі xls). Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін. Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається первісним кредитором новому кредитору і повинен повністю відповідати реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у реєстрі прав вимог на паперовому носії та реєстру прав вимог на електронному носії перевагу має інформація реєстру прав вимог на паперовому носії.
Також пунктом 3.4 зазначеного вище договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Пунктами 4.1 та 4.2 договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року передбачено, що ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог та складається з: залишку основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашених річних процентів за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору; залишку непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних новому кредитору. Новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. 
Позивачем, на підтвердження своїх вимог, надано суду реєстр прав вимоги (від 06 липня 2021 року) до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 06 липня 2021 року, де позичальником вказана ОСОБА_1 , кредитний договір № 4005498957 від 02 липня 2021 року, дата закінчення договору 30 грудня 2024 року, ціна договору за кредитом 50408,07 грн (а.с. 15). 
Відповідно до повідомлення-вимоги, адресованої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), повідомлено про заборгованість за кредитним договором та запропоновано протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення повернути кредит та сплатити нараховані проценти (а.с. 21). Докази отримання відповідачем такого повідомлення-вимоги в матеріалах справи відсутні. 
Позивачем надано суду виписку по особовим рахункам кредитного договору № 4005498957 ОСОБА_1 за період з 02 липня 2021 року до 01 травня 2025 року (а.с. 24-27). 
Згідно з платіжною інструкцією банку № 733976927 від 06 липня 2021 року АТ «Таскомбанк» сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» кошти згідно договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року в сумі 5 845 247,70 грн (а.с. 16).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 4005498957 від 02 липня 2021 року станом на 01 травня 2025 року становить 39 270,30 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 313,83 грн; заборгованість за річним процентами – 62,69 грн; заборгованість по щомісячним процентам – 38 893,78 грн (а.с. 17-19).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, кредитний договір укладається у письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості та інші умови.
Матеріалами справи підтверджується, що 02 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4005498957, в якому розмір процентів за користування кредитом сторонами не погоджено і такий розмір у договорі не зазначений.
Надані позивачем Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» від 16 червня 2021 року, не підписані відповідачем, а тому не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 02 липня 2021 року. Оскільки відсутність підпису позичальника свідчить про не ознайомлення нею належним чином з цими Умовами та не погодження їх між сторонами. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Паспорт кредиту №5498957 від 02 липня 2021 року також не може вважатися складовою частиною кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер. У п. 8 паспорту кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
Отже, позивачем не доведено погодження між сторонами кредитного договору такої його умови як розмір відсотків за користування кредитними коштами.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором №4005498957 від 02 липня 2021 року становить 39 270,30 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 313,83 грн; заборгованість за річним процентами – 62,69 грн; заборгованість по щомісячним процентам – 38 893,78 грн. 
Сума сплачених відповідачем коштів, яка була спрямована, згідно розрахунку, на погашення річних та щомісячних процентів, становить 15 227 грн. При цьому, як вже зазначалось вище, сторонами кредитного договору не було погоджено та визначено розмір процентів, а тому таке спрямування є неправомірним. 
Таким чином, встановивши, що процентна ставка за користування кредитом сторонами договору узгоджена не була, і, при цьому, сплачені відповідачем кошти неправомірно спрямовувалися на погашення процентів, то колегія суддів вважає, що підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відсутні.
Суд першої інстанції вказаного не врахував і навів помилкові мотиви з цього приводу. 

Щодо переходу права грошової вимоги до позивача.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом пункту 3.4 наявного в матеріалах справи договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2016 року, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору (визначеної пунктами 4.1 та 4.2 як залишок основної заборгованості по тілу кредиту та непогашених процентів) на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам.
Позивачем, на підтвердження переходу до нього права грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 від первісного кредитора, надано суду реєстр прав вимоги (від 06 липня 2021 року) до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 06 липня 2021 року. Тобто позивачем наданий реєстр до іншого договору про відступлення права вимоги, який датований 06 липня 2021 року, аніж той, що наявний в матеріалах справи від 07 жовтня 2016 року. Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 06 липня 2021 року в матеріалах справи відсутній і суд позбавлений можливості дослідити його умови та надати йому відповідну правову оцінку.
Крім того, як у позові, так і в апеляційній скарзі позивач послідовно вказує, що права вимоги до позивальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4005498957 від 02 липня 2021 року від первісного кредитора були відступлені на підставі договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2021 року, який також відсутній в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати йому оцінку. 
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, АТ «Таскомбанк» не довело належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4005498957 від 02 липня 2021 року. 
При цьому, колегія суддів вважає також помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, а не майбутньої вимоги, з таких підстав.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 зауважив, що допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу; майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки); майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
Тобто, за наявності належно оформленого та підписаного договору про відступлення права вимоги або договору факторингу, реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також доказів на підтвердження оплати за договором, допускається відступлення майбутньої вимоги, яка виникає із тих чи інших договорів, укладених після укладення договору про відступлення права вимоги або договору факторингу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 375 ЦПК України). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про зміну мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення і залишення без змін резолютивної частини, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2026 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Резолютивну частину Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних