ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2026 Справа № 914/919/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д. 
за участю секретаря судового засідання Мархоцької В. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: Іноземного підприємства “Черномор”, м. Київ
про: стягнення 426 552, 98 грн за користування земельними ділянками

за участю представників сторін:
від позивача: не зявився;
від відповідача: Товкун І.М.;

Хід розгляду справи.
Львівська міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Іноземного підприємства “Черномор” про стягнення 426 552, 98 грн за користування земельними ділянками.
Ухвалою від 31.03.2026 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк у 5 (п`ять) календарних днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
07.04.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява позивача про усунення недоліків (вх. № 9733/26).
Ухвалою від 14.04.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 12.05.2026.
Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, ухвалою від 26.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 16.06.2026.
16.06.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, дату та час його проголошення – 24.06.2026. 
В судове засідання 24.06.2026 з`явився представник відповідача в режимі відеоконференції.
Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
В судовому засіданні 24.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Правова позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є фактичним користувачем земельних ділянок, що розташовані в місті Львові на вулиці Стрийській, 202, кадастровий номер 4610136900:09:009:0052, площею 0,3533 га та на вулиці Трускавецькій - вул. Академіка Я. Підстригача, кадастровий номер 4610136900:09:009:0095 площею 0, 3260 га та належать Львівській міській територіальній громаді, є комунальною власністю, оскільки він є власником об`єктів нерухомого майна, які розміщені на вказаних земельних ділянок. 
Відповідач не врегулював з позивачем орендні відносини.
Позивач зазначає, що внаслідок невжиття з боку відповідача заходів щодо оформлення права землекористування та оформлення відповідного договору оренди землі територіальна громада в особі Львівської міської ради не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності.
Позивач вважає, що ухилення відповідача від обов`язкової сплати коштів за фактичне використання земельної ділянки є підставою для застосування положень ст.ст. 1212 ЦК України.
Тому позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача 426 552, 98 грн безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням земельних ділянок комунальної власності за період 01.01.2024 - 31.12.2025.
Правова позиція відповідача.
Відповідач визначає позов частково, вважає, що до задоволення підлягають кошти за фактичне користування земельними ділянками загальної площі 347,7 ( 101,8 + 249,5) кв м в розмірі 18 316,82 грн.
Відповідач стверджує, що ставши власником нерухомого майна, а саме гаражних боксів «С-1», «С'-1» площею 101,8 кв.м, розташованих на вул. Стрийській, 202 у м.Львові він використовує виключно земельну ділянку площею 101,8 кв.м під плямами забудівлі і ніколи не використовував і не використовує земельну ділянку поза межами забудівлі площею 0,3260 га. Користувачем земельної ділянки площею 3 158,2 кв.м ( 0.3260 га =3 260 кв.м – 101,8 кв.м) на думку відповідача продовжує залишатись Підприємство з іноземними інвестиціями автомобільне товариство «Автоінвестстрой».
Відповідач зазначає, що ставши власником нерухомого майна, а саме будівлі під літерою «Ф-1» площею 245,9 кв.м, розташованій на вул. Стрийській 202 у м.Львові він використовує виключно земельну ділянку площею 245,9 кв.м під плямами забудівлі і ніколи не використовував і не використовує земельну ділянку поза межами забудівлі площею 0,3533 га. Користувачем земельної ділянки площею 3 287,1 квм (0.3533 га = 3 533 кв м – 245,9 кв м) на думку відповідача продовжує залишатись ПП фірма «Сандра Інтернешнл».
Сама по собі відсутність оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість відповідача у справі не може бути підставою для застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України, оскільки право на користування земельною ділянкою, в силу Закону набувається в момент набуття права власності на будівлю, розташованої на цій земельній ділянці.
Позивач не наводить докази, які безперечно підтверджують факт, що саме відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:09:009:0052 площею 0,3533 га, а не площею 249,5 кв.м, та земельної ділянки кадастровий номер 4610136900:09:009:0095 площею 0,3260 га , а не площею 101,8 кв.м.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Земельні ділянки що розташовані в місті Львові на вулиці Стрийській, 202, кадастровий номер 4610136900:09:009:0052, площею 0,3533 га та на вулиці Трускавецькій - вул. Академіка Я. Підстригача, кадастровий номер 4610136900:09:009:0095 площею 0,3260 га належать Львівській міській територіальній громаді, є комунальною власністю та не є об`єктом договору про передачу їх у власність або надання у користування (оренду) фізичним чи юридичним особам.
Пунктом 1 ухвали Львівської міської ради від 23.02.2006 р. № 3304 пунктом першим вилучено з користування дочірнього підприємства акціонерного товариства «Концерн- Електрон» науково-виробничого підприємства «Карат» земельну ділянку площею 0,3677 га та зараховано до земель міста.
Пунктом другим вказаної ухвали дочірньому підприємству акціонерного товариства «Концерн-Електрон» науково-виробничому підприємству «Карат» внесено зміни до Державного акта на право постійного користування землею серії ЛВ N9 001531, виданого 16.07.1998 р.
Пунктом 3 вказаної ухвали затверджено підприємству з іноземними інвестиціями автомобільному товариству «Автоінвестстрой» — проект відведення земельних ділянок на вул. Стрийській, 202 в оренду терміном на 5 років без права капітального будівництва:
- площею 0,3533 га для розміщення станції технічного обслуговування;
- площею 0,0144 га для обслуговування офісних приміщень;
- площею 0,1921 га для влаштування виставкового майданчика для автомобілів.
Пунктом 1 ухвалою Львівської міської ради від 30.06.2011 р. № 625 пунктом
першим вилучено за згодою з користування підприємства з іноземними інвестиціями автомобільного товариства «Автоінвестстрой» земельні ділянки загальною площею 0,5598 га на вул. Стрийській, 202 та зараховано до земель міста.
Пунктом 2 вказаної ухвали передано приватному підприємству фірмі «Сандра- Інтернешнел» земельні ділянки на вул. Стрийській, 202 в оренду терміном на 5 років за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, за функцією використання — землі комерції:
- площею 0,0144 га для обслуговування офісних приміщень;
- площею 0,3533 га, у тому числі площею 0,0756 га у межах червоних ліній з обмеженням без права капітального будівництва, для обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів;
- площею 0,1921 га, у тому числі площею 0,1526 га у межах червоних ліній (кадастровий номер 4610136900:09:009:0053).
Ухвал Львівської міської ради щодо надання іноземному підприємству «Черномор» у користування (оренду) земельної ділянки на вул. Стрийській, 202 у м. Львові не приймалося. 
Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2008 р. № 1951 затверджено підприємству з іноземними інвестиціями — автомобільному товариству «Автоінвестстрой» — проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,3260 га на розі вул. Трускавецької—вул. Академіка Я. Підстригача в оренду терміном на 10 років для розміщення станції технічного обслуговування автомобілів, перевівши із земель, які не надані у власність або користування, до земель житлової та громадської забудови, за функцією використання -землі комерції.
На підставі вказаної ухвали між Львівською міською радою та підприємством з іноземними інвестиціями — автомобільним товариством «Автоінвестстрой» було укладено договір оренди землі від 10.09.2008 р. № Ф-1083 строком на 10 років до 10.07.2018.
Ухвал Львівської міської ради щодо надання іноземному підприємству «Черномор» у користування (оренду) земельної ділянки на вул. Трускавецькій - вул.Академіка Я. Підстригана у м. Львові не приймалося. 
Станом на день звернення до господарського суду з позовом, документи, які посвідчують право користування земельних ділянок, відсутні.
23.06.2025 спеціально створеною комісією було проведено обстеження земельних ділянок у місті Львові на вул. Стрийській, 202 та на вул. Стрийській - Трускавецькій, і встановлено, що: 
- Іноземне підприємство «Черномор» фактично використовує земельну ділянку №3 площею 0,3260 га (кадастровий номер: 4610136900:09:009:0095) для обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів на розі вул.Трускавецької - вул.Академіка Я.Підстригана у м. Львові, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.
- Іноземне підприємство «Черномор» фактично використовує земельну ділянку №4 площею 0,3533 га (кадастровий номер: 4610136900:09:009:0052) для обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Стрийській, 202 у м. Львові, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.
За результатами зазначеного обстеження складено акт обстеження земельних ділянок від 23.06.2026 року №109. Лист № « 2412-вих-134485 від 18.09.2025 з доданим актом скеровувався керівнику ІП «Черномор».
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2026 № 0459699462, у власності відповідача перебувають гаражні бокси «С-1», «С’-1» площею 101,8 кв.м, що розташовані на вул. Стрийській, 202 у м. Львові, право власності на які зареєстровано 19.03.2018. Вказані об`єкти нерухомого майна розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095 площею 0,3260 га.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2026 № 459699574, у власності відповідача перебуває будівля під літ. «Ф-1» площею 245,9 кв.м, що розташована на вул. Стрийській, 202 у м. Львові, право власності на яку зареєстровано 19.03.2018. Цей об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052 площею 0,3533 га.
Згідно з картографічними матеріалами Державного земельного кадастру та Планами-схемами земельних ділянок № 1, 2, земельна ділянка з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052 (площею 0,3533 га, за адресою: вул. Стрийська, 202) та земельна ділянка з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095 (площею 0,3260 га, за адресою: на розі вул. Трускавецької – вул. Академіка Я. Підстригача) є суміжними та мають спільну межу.
Позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача 426 552,98 грн безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням земельними ділянками комунальної власності за період з 01.01.2024 по 31.12.2025. 
Оцінка суду.
Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно статті 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Статтями 7, 140, 142 Конституції України та ст. ст. 16, 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, функціонування якого гарантується державою, є рухоме і нерухоме майно, доходи міських бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Згідно з ст. ст. 26, 33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного природоохоронного законодавства, використання і охороною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України та п. 14.1.147. ст.14 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності – обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) реалізуються через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження відбулось за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондиційних зобов`язань наявність вини набувача (зберігача) майна не є необхідною обставиною. Визначальним є наявність факту неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності. Набувач має обов`язок повернути майно, яке він безпідставно набув (зберігав), або його вартість.
Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, означає необхідність застосування норм, передбачених ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України та правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.
З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельних ділянок у 
м. Львові, без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею її власнику. Такими діями відповідач порушив право позивача (власника земельної ділянки) на отримання вказаних коштів. Це право позивача підлягає захисту в судовому порядку на підставі ст. 1212 Цивільного Кодексу України.
Відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.
Зважаючи на аргументи сторін, а також практику вирішення подібних спорів Верховним Судом, для вирішення спору суду необхідно встановити такі обставини справи: формування земельної ділянки, фактичне, без правових підстав користування відповідачем земельними ділянками, правильність нарахування.
Щодо формування земельної ділянки.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі (постанова Верховного Суду від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20). Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
Згідно з наявним в матеріалах справи Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 4610137500:04:005:0070 дата державної реєстрації земельної ділянки – 27.03.2015, що свідчить про те, що відповідна земельна ділянка є сформованою. 
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 9965428812025 від 02.06.2025, дата державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер 4610136900:09:009:0052) - 01.06.2006.
Наведено свідчить про те, що відповідна земельна ділянка є сформованою з 01.06.2006.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 9967657342025 від 02.06.2025, дата державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер 4610136900:09:009:0095) -21.01.2009.
Наведено свідчить про те, що відповідна земельна ділянка є сформованою 21.01.2009.
Щодо фактичного без правових підстав користування відповідачем земельними ділянками.
Згідно з аналізом картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, Планом-схемою № 1 земельних ділянок за адресою:м. Львів, вул. Стрийська- вул. Трускавецька, вул. Трускавецька, 1а на розі вул. Трускавецька – вул. Академіка Я. Підстригача, Планом-схемою № 2 земельних ділянок на вул. Стрийській, 202 та акту обстеження № 109 від 23.06.2025, суд встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052 та земельна ділянка з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095 утворюють єдину замкнуту територію. Саме в межах цієї території розташоване нерухоме майно відповідача - гаражні бокси «С-1», «С’-1» та будівля літ. «Ф-1». На основі цього просторово-технічного зв`язку суд робить висновок, що Відповідач є фактичним користувачем обох вказаних земельних ділянок на вул. Стрийській, 202 та на вул. Трускавецькій - вул. Академіка Я. Підстригача.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2025 № 476664023 та № 476664485 встановлено, що щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 4610136900:09:009:0095 та 4610136900:09:009:0052 відсутнє зареєстроване право оренди як за відповідачем, так і за будь-якими іншими фізичними чи юридичними особами. Вказане свідчить про відсутність чинних правових підстав користування зазначеними земельними ділянками будь-якими третіми особами.
Зазначені обставини також підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9965428812025 від 02.06.2025, який міститься в матеріалах справи, а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9967657342025 від 18.06.2025.
Із вказаних документів вбачається, що речові права щодо спірних земельних ділянок припинилися: у 2016 році - стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052, та у 2019 році - стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095. 
Таким чином, починаючи з моменту припинення відповідних речових прав, жодна особа не набула та не зареєструвала у встановленому законом порядку права оренди чи іншого речового права на спірні земельні ділянки.
Крім того, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та матеріалами справи встановлено, що на спірних земельних ділянках відсутні об`єкти нерухомого майна, які належать іншим фізичним чи юридичним особам. Натомість об`єкти нерухомого майна, розташовані на вказаних земельних ділянках, належать саме відповідачу.
Суд погоджується з доводами позивача, що нерухоме майно є нерозривно пов`язаним із земельною ділянкою, на якій воно розташоване.
Відтак використання належного відповідачу нерухомого майна є неможливим без використання відповідної земельної ділянки, у зв`язку з чим презюмується фактичне користування останнім спірною земельною ділянкою.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що фактичне землекористування відповідачем обома спірними земельними ділянками є повністю доведеним. 
Щодо розміру безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2024 - 31.12.2025.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового Кодексу України).
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено приписами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України.
Статтею 13 Закону України “Про оцінку земель” регламентовано, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до статті 20 Закону України “Про оцінку земель” за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Частиною 2 статті 20 Закону України “Про оцінку земель” передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з положеннями частини 3 статті 23 цього Закону Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Суд враховує, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно, а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
При цьому, чинне законодавство не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, формування такого здійснюється автоматично в режимі реального часу, тобто на час звернення заявника, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (вказаний правовий висновок викладено у постанові ВС від 29.05.2020 у справі №922/2843/19).
Суд зауважує, що Верховний Суд у справі № 922/2060/20 вказує, що “витяг може бути доказом проведення оцінки та визначати дані про акту оцінку як на момент його видачі, так за попередній період, за умови, що нормативно-грошова оцінка була сталою і не зазнала змін у цей період”.
Згідно з витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.01.2026 №НВ-9900616272026 (копія додається), нормативно грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 4610136900:09:009:0052) становить 3277580,67 грн. станом на 2025 рік.
Згідно з витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.01.2026 №НВ-9900616182026 (копія додається), нормативно грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 4610136900:09:009:0095) становить 4234044,13 грн. станом на 2025 рік.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.11.2025 №2601/15-25 повідомлено про нормативна грошова оцінка 1 кв.м. за 2025 рік земельної ділянки з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052 становить 927, 70 грн., а земельної ділянки з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095 становить 1298,79 грн.
Позовні вимоги враховують період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів з 01.01.2024 року по 31.12.2025 року.
Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 №6-28-0.22-18/71-25 за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2024 рік становив 112,0%
Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2024 рік становить: для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) -1,12.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до розрахунку недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, наданого управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради, розмір збитків, завданих власнику землі за користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером 4610136900:09:009:0052 за період 01.01.2024 року по 31.12.2025 року становить 186 119,76 грн.
Відповідно до розрахунку недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, наданого управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради, розмір збитків, завданих власнику землі за користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером 4610136900:09:009:0095 за період 01.01.2024 року по 31.12.2025 року становить 240 433, 22 грн.
Відповідно до листа управління адміністрування місцевих та залучених фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради від 12.11.2025 за №4-2201- 13956 повідомлено, що від ІП «Черномор» за 2024 -2025 роки до бюджету Львівської МТГ земельний податок/орендна плата не надходила.
Заявлена позивачем до стягнення загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати становить 426 552,98 грн. 
Здійснивши перерахунок розміру вказаних коштів, суд встановив, що розрахунок проведено позивачем арифметично правильно, а зазначена сума нарахувань є повністю обґрунтованою.
Суд відхиляє доводи відповідача про необхідність нарахування плати виключно пропорційно до площі забудови (плям під будівлями), тому що спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою. Відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити повністю в розмірі 426 552, 98 грн.
Судові витрати.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на зазначене, на відповідача покладається 6398, 29 грн витрат на оплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.
2. Стягнути з Іноземного підприємства «Черномор» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21, літера "І", код ЄДРПОУ 34443332) на користь Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 04055896, м. Львів, пл. Ринок, 1, 79008) 426 552, 98 грн та 6398, 29 грн судового збору.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.