ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 червня 2026 року 	Справа № 160/7821/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Врони О. В. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Хижняк В.В.	 	
за участі:  представника позивача	 Бабій О.М.	 	
представника відповідача 	Познякової О.В. 	 	
розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (далі – позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №94310705 від 09.03.2026. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи наступне. Наказ позивач отримав від контролюючого органу тільки 19.01.2026, тобто в день початку перевірки, що не свідчить про завчасне направлення наказу та повідомлення про початок перевірки. Позивач вважає, що відповідач порушив порядок проведення перевірки, а саме порушив пряму норму ст. 78.4 Податкового кодексу України, оскільки платнику податку не вручена копія наказу та повідомлення завчасно до початку проведення позапланової документальної виїзної перевірки, а вручені у перший день проведення перевірки. Підставою для проведення перевірки є заявка на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, яка відображена в Реєстрі заяв бюджетного відшкодування податку на додану вартість Міністерства фінансів України в порядку ст.200 ПК України. Така обставина, корелюється з інформацією у податковому повідомленні-рішенні №94310705 від 09.03.2026, яке винесено на підставі п. 44.1 ст.44, п. 200.1 п.200.4, п.200.7, п.200.8, п.200.9, п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України та свідчить, на думку позивача, про незаконність та необґрунтованість підстав для проведення перевірки у наказі. Вказані процедурні порушення при призначенні та проведенні перевірки бюджетного відшкодування є підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками. Відповідач не наводить жодного належного доказу, який би досліджувався в ході проведення перевірки, для підтвердження вказаних в акті перевірки обставин, що також стали підставами висновків, зазначених в досліджені Територіальним управлінням БЕБ у Львівській області. Позивач зазначає, що господарські правовідносини з контрагентами у зазначений період були реальними, товарними, направленими на досягнення економічного ефекту та на отримання прибутку, тобто, господарські операції позивача з вищевказаними контрагентами мали економічну та ділову доцільність. У підприємства достатня кількість трудового ресурсу необхідного для виконання господарської діяльності підприємством. ТОВ «Фарм-Ін» на підтвердження фактичної зміни структури активів та зобов`язань, власного капіталу надали податкові накладні виписані на реалізацію товару до нерезидента по нульовій ставці та ВМД (вантажно митна декларація), які зазначені в акті перевірки. Контролюючим органом було перевірено та не встановлено порушень, як визначення суми податкових зобов`язань декларації за листопад 2025 року, так і перевірено достовірність і правильність визначення та врахування суми податкового кредиту, про що в акті перевірки зазначено у розділах 3.1 та 3.2. Позивач зазначає, що данні у розділі 3.3 акту перевірки «Результати перевірки визначення від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (розділ ІІІ Декларації)» не ґрунтуються на обставинах викладених в акті перевірки, тому висновки контролюючого органу є безпідставними, такими що не відповідають нормам чинного законодавства України, не підтверджені доказами. Наведені обставини зумовили звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення рішення №94310705 від 09.03.2026.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.04.2026 о 10:30.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 заяву Головного управління ДПС у Київській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №160/7821/26 задоволено; постановлено забезпечити участь представника відповідача - П`ятигорця Дмитра Андрійовича у підготовчому засіданні 21.04.2026 о 10:30 у справі №160/7821/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
17.04.2026 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що зміст наказу від 08.01.2026 № 72-п відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК України. Тоді як, позивач не вказує якій саме нормі Податкового кодексу України не відповідає зміст наказу від 08.01.2026 № 72-п, як наслідок, твердження позивача про незаконність наказу на проведення перевірки не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі письмовими доказами. З направленнями на проведення перевірки ознайомлено особисто директора ТОВ «ФАРМ-ІН» Міщенка А.В., що підтверджується підписом останнього, 19.01.2026 з наданням копії наказу про проведення перевірки. Таким чином, контролюючим органом дотримано вимоги ст. 42, ст. 78, ст. 81 Податкового кодексу України в частині повідомлення платника про підстави призначення та початок проведення документальної позапланової виїзної перевірки та умови допуску до такої перевірки. Позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між процедурними порушення, допущеними контролюючим органом (на переконання платника податків) під час призначення та проведення перевірки, та правильністю висновків, сформованих за результатом такої перевірки. Відповідач зазначає, що у справі жодного доказу на підтвердження скасування в адміністративному або судовому порядку рішень комісії органу ДПС про відповідність платника податку на додану критеріям ризиковості від 12.09.2025 №23063, від 07.01.2026 №325 позивачем не надано. Контролюючий орган наголошує, що лист БЕБ не є самостійною підставою для донарахування податкових зобов`язань, а має характер аналітичної довідки, яка підтверджує наявність ризиків, встановлених порушень та узгоджується з фактичними висновками акту перевірки. Аналіз первинних документів та фінансової звітності свідчить, що ТОВ «ФАРМ-ІН» не має виробничих потужностей, складської інфраструктури чи логістичних ресурсів, а також не здійснює транспортування або зберігання продукції. Усі ключові функції — виробництво, зберігання, відвантаження товару — забезпечуються ПрАТ «Полтавський ГЗК». Зазначені обставини свідчать про те, що ТОВ «ФАРМ-ІН» фактично не виконує виробничих, логістичних або управлінських функцій у межах відповідних операцій. Підприємство не отримує доходу у ланцюгу постачання та не забезпечує здійснення тих господарських процесів, які не могли б бути реалізовані без його участі. Підсумовуючи викладене, доводи позивача не спростовують правомірність дій контролюючого органу в частині призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки, обґрунтованість висновків документальної перевірки. Як наслідок, відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.03.2026 №94310705 (форма «В3») про відмову в отриманні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 23 540 457 грн прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, відповідно, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» не підлягають задоволенню.
В підготовче засідання, призначене на 21.04.2026, з`явились представники сторін. Судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2026 об 11:00 год.
23.04.2026 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що як підставу порушення відповідачем вказано на недоліки первинних документів. Однак платником податків під час перевірки було надано первинні документи у повному обсязі, що прямо підтверджено у розділі 3 акта перевірки, складеного Східним міжрегіональним управлінням. При цьому будь-яких зауважень щодо форми, змісту чи обов`язкових реквізитів таких документів акт перевірки не містить, а жодних їх недоліків контролюючим органом не встановлено. Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах. Відповідач у відзиві не надав жодного зауваження до оформлення первинних документів позивача. Належним чином оформлені первинні й договірні документи щодо господарських операцій з вказаними в акті перевірки контрагентами було надано підприємством в повному обсязі (вказаний перелік наведено на сторінці 3 Акту перевірки). Також зазначено, що акт про ненадання документів контролюючим органом не складався. На думку позивача, наведені в акті перевірки висновки про порушення податкового законодавства носять характер припущень. Зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що підставою для його прийняття визначено висновки, викладені у вказаному акті перевірки, а також встановлені під час перевірки порушення вимог статей 44, 200 Податкового кодексу України. Так, у спірному рішенні прямо зазначено, що виявлені порушення ґрунтуються на листі Територіального управління БЕБ у Львівській області та на рішенні комісії регіонального рівня щодо відповідності платника податків критеріям ризиковості. Аналогічні посилання, як і ті самі норми матеріального права, наведені також у резолютивній частині акта перевірки. Водночас, у поданому до суду відзиві відповідач фактично посилається на інші обставини та інші порушення податкового законодавства, які не були покладені в основу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Посилання відповідача на лист Територіального управління БЕБ у Львівській області та інформаційно-аналітичні дані не можуть вважатися належними доказами у розумінні процесуального закону, оскільки такі відомості мають виключно інформативний характер, не підтверджують безпосередньо порушення позивачем податкового законодавства та не спростовують наданих первинних документів. Сам факт віднесення платника податків до переліку ризикових суб`єктів не є безумовною та самостійною підставою для позбавлення права на бюджетне відшкодування чи формування податкового кредиту без встановлення конкретних нереальних господарських операцій. В поданому відзиві відповідач посилається на нові обставини та доводи, які не були зазначені в акті перевірки та не покладалися в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, що суперечить вимогам частини другої статті 2 та частини другої статті 77 Кодекс адміністративного судочинства України щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення саме з тих підстав, які існували на момент його прийняття. Форма податкового повідомлення-рішення В3 застосовується виключно за наявності встановлених законом підстав для відмови у бюджетному відшкодуванні у поточному періоді, а тому неправомірно винесене. За таких обставин висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки та покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 заяву Головного управління ДПС у Київській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №160/7821/26 задоволено; постановлено забезпечити участь представника відповідача - Познякової Оксани Володимирівни у судовому засіданні 02.06.2026 о 11:00 у справі №160/7821/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
02.06.2026 представником позивача подані до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що контролюючий орган самостійно визнав помилковість та безпідставність віднесення ТОВ «ФАРМ-ІН» до переліку відповідності платника податків критеріям ризиковості, прийнявши нове рішення від 23.04.2026 №6921 про невідповідність позивача критеріям ризиковості. Отже посилання контролюючого органу на рішення про відповідність платника критеріям ризиковості в даній справі є безпідставними та суперечать уже сформованій позиції викладеній Головним управлінням ДПС у Київській області у справі №160/9001/26.
В судове засідання, призначене на 02.06.2026, з`явились представники сторін. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 08.06.2026 о 10 год. 00 хв.
В судове засідання, призначене на 08.06.2026, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (код ЄДРПОУ 42157611) зареєстровано 24.05.2018, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області, Бориспільська державна податкова інспекція.
Видами діяльності за КВЕД є: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
08.01.2026 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято наказ №72-п «Про проведення відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст. 78 розділу ІІ Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН».
Підставою для прийняття наказу визначено, п.п.19-1.6 п.19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 розділу ІІ Податкового кодексу України.
Вказаним наказом призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (податковий номер 42157611, вул. Київський Шлях, буд. 14, оф. 406, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область, 08301) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року від?ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням періодів декларування від?ємного значення. Дата початку перевірки: 19.01.2026; тривалість перевірки: 5 робочих днів.
На підставі направлення від 12.01.2026 №274/10-36-07-05, наказу від 08.01.2026 №72-п, виданого на підставі п.п.19-1.6 п.19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 розділу ІІ Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.12.2025 №9398907597 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого бюджетного відшкодування.
За результатами перевірки складено акт від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611.
У розділі 4 «Висновки» акту перевірки встановлено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року у декларації від?ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТОВ «ФАРМ-ІН» (ЄДРПОУ 42157611), порушено п.44.1 ст. 44, п. 200.1, п.200.4 п.200.7 п.200.8 п.200.9 п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого відмовлено в бюджетному відшкодуванні, заявленому на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) по декларації з податку на додану вартість з додатками за листопад 2025 року у розмірі 23 540 457,00 гривень.
На підставі акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 09.03.2026 №94310705, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку на суму 23 540 457,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 09.03.2026 №94310705, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо процедурних порушень призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень. Підставам позову такого змісту, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками перевірки, - переходити до перевірки підстав позову, пов`язаних з оспорюванням висновку контролюючого органу про вчинення платником податків податкового правопорушення (порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі № 805/1197/18-а викладено аналогічний правовий висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Відповідно до положень підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано статтею 78 ПК України.
Пунктом 78.1 статті 78 ПК України визначено підстави проведення документальних позапланових перевірок. Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 означеної статті однією із таких підстав є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
За правилами пункту 79.2 статі 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому Податковий кодекс України чітко регламентує, що лише чітке виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місцем проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 18 травня 2026 року у справі № 320/10970/23, від 18 липня 2019 року у справі № 0440/5993/18 та від 11 травня 2023 року у справі № 640/18756/21.
В постанові Верховного Суду від 09.09.2025 у справі № 380/11516/22 вказано, що з системного аналізу зазначених норм Податкового кодексу України слідує, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.
Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.
З акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 встановлено, що перевірку проведено у період з 19.01.2026 по 23.01.2026; з направленням на проведення перевірки ознайомлено платника податків під підпис 19.01.2026 з наданням копії наказу про проведення перевірки директору Андрію Міщенко.
Факт отримання копії наказу про проведення перевірки 19.01.2026 підтверджується і позивачем в позовній заяві.
Позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що наказ про проведення перевірки було вручено позивачу під час проведення перевірки. Фактично зі змісту проаналізованих норм Податкового кодексу України, наказ про проведення перевірки та направлення повинні бути вручені платнику податків до початку проведення такої перевірки.
Відповідна законодавча норма не містить обчислення в днях або датах, лише вказує на необхідність виконання податковим органом обов`язку вручення наказу про проведення перевірки до її початку.
Відтак, факт вручення позивачу наказу про проведення перевірки в день проведення такої перевірки, проте до її початку є належним повідомленням платника податків про початок проведення виїзної документальної позапланової перевірки, та не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.
Відтак, суд відхиляє доводи представника позивача в цій частині, покладені в основу тверджень про протиправність процедури проведення перевірки, та як наслідок, підстав для скасування податкового повідомлення-рішення.
Стосовно доводів представника позивача в частині відсутності підстав для проведення перевірки через незазначення в наказі підстави для проведення перевірки з посиланням на норми ст. 200 ПК України, суд зазначає наступне.
В наказі від 08.01.2026 №72-п «Про проведення відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст. 78 розділу ІІ Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН», Головним управлінням ДПС у Київській області викладено посилання на п.п.19-1.6 п.19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 розділу ІІ Податкового кодексу України.
Вказаним наказом призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (податковий номер 42157611, вул. Київський Шлях, буд. 14, оф. 406, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область, 08301) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року від?ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням періодів декларування від?ємного значення. Дата початку перевірки: 19.01.2026; тривалість перевірки: 5 робочих днів.
Відповідно до визначеної в наказі норми п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень
Відповідно до змісту акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року у декларації від?ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТОВ «ФАРМ-ІН» (ЄДРПОУ 42157611), порушено п.44.1 ст. 44, п. 200.1, п.200.4 п.200.7 п.200.8 п.200.9 п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого відмовлено в бюджетному відшкодуванні, заявленому на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) по декларації з податку на додану вартість з додатками за листопад 2025 року у розмірі 23 540 457,00 гривень.
При аналізі суті та змісту акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611, судом встановлено, що відповідачем проведено перевірку у чіткій відповідності до підстав, визначених в наказі від 08.01.2026 №72-п, а саме у відповідності до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.
У постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що підставами для скасування рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Судом не встановлено процесуальних порушень під час проведення перевірки, оскільки наказ від 08.01.2026 №72-п містить підставу проведення перевірки, строки та правове обґрунтування мотивів проведення перевірки.
Зміст наказу від 08.01.2026 №72-п відповідає обсягу перевірки, оформленої актом від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611, а ст. 78 Податкового кодексу України передбачено проведення саме документальної позапланової перевірки декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача в частині наявності процедурних порушень при проведенні перевірки.
Щодо суті виявленого порушення податкового законодавства та прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.03.2026 №94310705, суд зазначає наступне.
На сторінці 7 акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 перевіряючими зазначено, що при перевірці достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за листопад 2025 року було враховано листи Територіального управління БЕБ у Львівській області: 
- від 09.09.2025 року №23.11/2/11-30/6838-25, надісланий листом ГУ ДПС у Львівській області від 11.09.2025 р. №2634/7/13-01-07-11 (вхідний до ГУ ДПС у Київській області від 11.09.2025 року №7053/7); 
- від 09.10.2025 року №23.11/2/11-30/7797-25, надісланий листом ГУ ДПС у Львівській області від 15.10.2025 р. №2875/7/13-01-07-11-07 (вхідний до ГУ ДПС у Київській області від 15.10.2025 року №7703/7); 
- від 11.11.2025 року №23.11/2/11-30/8694-25, надісланий листом ГУ ДПС у Львівській області від 12.11.2025 р. №3093/7/13-01-07-11 (вхідний до ГУ ДПС у Київській області від 12.11.2025 року №8214/7), які надійшли до ГУ ДПС у Київській області з застереженням формування ТОВ «ФАРМ-ІН» суми бюджетного відшкодування з ПДВ. 
Зокрема листом Територіального управління БЕБ у Львівській області від 09.10.2025 року №23.11/2/11-30/7797-25, надісланий листом ГУ ДПС у Львівській області від 15.10.2025 р. №2875/7/13-01-07-11-07 (вхідний до ГУ ДПС у Київській області від 15.10.2025 року №7703/7), повідомлено, про ймовірне безпідставне формування ТОВ «ФАРМ-ІН» (ЄДРПОУ 42157611) від`ємного значення по ПДВ за серпень 2025 року в сумі 98 236 290 грн. та відповідно заявлену до відшкодування суму ПДВ за серпень 2025 року в розмірі 22 065 152 грн.
На сторінці 8 акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 перевіряючими вказано, що Комісією регіонального рівня відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. №1165, відносно ТОВ «ФАРМ-ІН» прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» від 12.09.2025 року №23063, від 07.01.2026 року №325. 
Перевіряючими зроблено висновок, що реальність вчинення господарських операцій ТОВ «ФАРМ-ІН» не можливо підтвердити у зв?язку з прийнятими рішеннями про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, якими встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» з наступних причин: 
- постачання товарів / послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній / розрахунку коригування (відсутні відомості про об?єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об?єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберігання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберігання паливно-мастильних матеріалів тощо; 
- постачання товарів, відмінних від придбаних, за відсутності умов та/або матеріальних ресурсів для виробництва таких товарів; 
- відсутність відомостей щодо сплати сум єдиного внеску на загальнобов?язкове державне соціальне страхування та/або недостатня кількість трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської операції в обсягах, зазначених у податковій накладній / розрахунку коригування (за відсутності інформації щодо придбання послуг з виконання робіт, необхідних для здійснення господарської операції) - для виробників товарів / постачальників послуг; 
- накопичення залишків нереалізованих товарів за відсутності (недостатності) місць для їхнього зберігання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності та/або за відсутності придбання послуг зберігання. 
Отже, зважаючи на сукупність встановлених фактів, перевіряючі дійшли висновку про неможливість підтвердження достовірності формування бюджетного відшкодування ТОВ «ФАРМ-ІН» (код ЄДРПОУ 42157611) за листопад 2025 року у розмірі 23 540 457 грн.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пунктів 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Тобто, сума від`ємного значення ПДВ набуває статусу заявленої до бюджетного відшкодування суми у разі подання платником податків контролюючому органу заяви про таке бюджетне відшкодування.
При цьому, в розумінні підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Отже, сума бюджетного відшкодування ПДВ, яку платник податків бажає відшкодувати з бюджету за відповідною заявою, формується на підставі суми від`ємного значення ПДВ, правомірність визначення якої таким платником податку підтверджується контролюючим органом шляхом проведення перевірки.
Відповідно до пунктів 200.10, 200.11 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Як встановлено судом, висновок, викладений в акті перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 про те, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року у декларації від?ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТОВ «ФАРМ-ІН» (ЄДРПОУ 42157611), порушено п.44.1 ст. 44, п. 200.1, п.200.4 п.200.7 п.200.8 п.200.9 п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого відмовлено в бюджетному відшкодуванні, заявленому на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) по декларації з податку на додану вартість з додатками за листопад 2025 року у розмірі 23 540 457,00 гривень, сформовано податковим органом лише на підставі неможливості підтвердження реальності вчинення господарських операцій ТОВ «ФАРМ-ІН», у зв?язку з прийнятими рішеннями про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, якими встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку».
Судом встановлено, що Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» від 12.09.2025 року №23063.
Повторно Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку» від 07.01.2026 року №325.
В подальшому, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «ФАРМ-ІН» критеріям ризиковості платника податку №58157 від 07.04.2026.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1165 у разі прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за результатами розгляду інформації та копій документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, попереднє рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку втрачає чинність.
Враховуючи викладене, рішення від 12.09.2025 року №23063 втратило чинність з прийняттям рішення від 07.01.2026 року №325, яке, в свою чергу, втратило чинність з прийняттям рішення №58157 від 07.04.2026.
Не погодившись з прийнятим рішенням №58157 від 07.04.2026, ТОВ «ФАРМ-ІН» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про оскарження рішення №58157 від 07.04.2026; зобов`язання комісії регіонального рівня територіального органу Державної податкової служби України за основним місцем обліку ТОВ «ФАРМ-ІН» виключити платника податку з переліку платників податку які відповідають критеріям ризиковості платника податку; зобов`язання комісії регіонального рівня територіального органу Державної податкової служби України за основним місцем обліку ТОВ «ФАРМ-ІН» прийняти рішення про невідповідність критеріям ризиковості платника податку.
Розгляд питання про правомірність прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «ФАРМ-ІН» критеріям ризиковості платника податку №58157 від 07.04.2026 здійснювалось в межах адміністративної справи №160/9001/26.
02.06.2026 представником позивача подані до суду додаткові пояснення, до яких долучено копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі №160/9001/26, якою клопотання представника Головного управління ДПС у Київській області про закриття провадження у справі №160/9001/26 задоволено. Провадження у справі № 160/9001/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – закрито.
В обґрунтування ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі №160/9001/26 зазначено, що позивачем у межах даної справи оскаржується рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відповідність невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №58157 від 07.04.2026. Разом із тим, у ході судового розгляду даної справи представником відповідача надано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.04.2026 №6921 про невідповідність платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» критеріям ризиковості платника податку.
До матеріалів справи, що розглядається, долучено копію рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.04.2026 №6921 про невідповідність платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» критеріям ризиковості платника податку.
Суд звертає увагу, що єдиною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 09.03.2026 №94310705 був висновок перевіряючих про неможливість підтвердження реальності вчинення господарських операцій ТОВ «ФАРМ-ІН», у зв?язку з прийнятими рішеннями про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, якими встановлено наявність ризикових операцій та надано статус «відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку».
Враховуючи, що рішення про відповідність ТОВ «ФАРМ-ІН» критеріям ризиковості платника податку скасовано податковим органом самостійно, підстави, покладені в основу висновку акту перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611, не підтверджуються під час розгляду справи.
Крім того, при прийнятті рішення, суд враховує, що підпунктами «а», «б» пункту185.1 статті 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти, застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Як передбачено пунктами 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктами198.1,198.2, 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: a) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті2001цьогоКодексуна момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункти200.7, 200.9 статті 200 ПК України).
Судом встановлено, що в ході проведенні перевірки, ТОВ «ФАРМ-ІН» було надану інформацію щодо задекларованих сум та їх документальне підтвердження. Цим підтверджено здійснення господарських операцій та їх повне відображення в обліку та звітності.
Відповідно до сторінки 3 пункту 2.11 акту перевірки усі первинні документи надані платником податку в повному обсязі. 
У разі не надання документів, відповідно п. 1.4.7.3 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого Наказом від 04.09.2020 №470 складається акт про ненадання документів. 
Доказів складання акту про ненадання документів суду не надано. 
При цьому контролюючий орган на власний розсуд визнав господарські операції нереальними, що не відповідає законодавству щодо вирішення податкових спорів, яка виходить з презумпції добросовісності платників податків й інших учасників правовідносин у сфері економіки, за якою презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.
На підтвердження наявності трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності та можливості виконання господарських операцій ТОВ «ФАРМ-ІН» були надані відповідні договори, а саме: договір з ПрАТ «Полтавський ГЗК» на зберігання товару №672 від 18.06.2025, договір організації перевезення продукції укладений з ДП «Ферротранс» від 09.08.2025 №12/7.
Рух активів між позивачем та його контрагентом підтверджуються наданими договорами поставки товару з ПрАТ «Полтавський ГЗК» №652/4692, контрактом з Феррекспо АГ №FPP2025FAG/PHARM01 від 10.06.2025, наданими платіжними документами, що засвідчують факт оплати за товар, митні декларації.
Враховуючи викладене, податковий орган при встановленні порушень податкового законодавства ТОВ «ФАРМ-ІН» обмежився лише посиланням на неможливість проведення перевірки первинних документів через прийняття рішення про відповідність платника податків критеріям ризиковості, що не відповідає меті та змісту проведення документальної перевірки.
Суд звертає увагу, що відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку.
Судом не встановлено дотримання податковим органом вимог до встановлення змісту наданих позивачем первинних документів та порушень в їх оформленні під час проведення перевірки.
Висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагентів. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №420/6359/19.
Суд також звертає увагу, що відповідач не встановив ознак недобросовісності позивача під час проведення перевірки і не довів їх існування під час судового розгляду, відповідач також не навів жодних доказів існування фактів узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань. 
Отже, фактично позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг) господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).
Суд зазначає, що контрагенти позивача станом на період, що перевірявся, та станом на момент здійснення господарських правовідносин були зареєстрованими в якості платника податку на додану вартість, мали індивідуальний податковий номер, а всі виписані ними податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Тобто всі перелічені контрагенти мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку у органах податкової служби та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Відтак, висновки податкового органу, сформовані в акті перевірки від 29.01.2026 №5562/13-01-07-11/42157611 не підтверджені під час розгляду справи, з огляду на що, прийняте на підставі такого акту перевірки податкове повідомлення-рішення №94310705 від 09.03.2026 підлягає скасуванню як протиправне.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 26624,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №167 від 30.03.2026.
З огляду не те, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 26624,00 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (вул. Ливарна, буд. 9, офіс 79-23, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 42157611) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, 5а., м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №94310705 від 09.03.2026.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМ-ІН» (вул. Ливарна, буд. 9, офіс 79-23, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 42157611) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, 5а., м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 44096797) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 26 624 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 17 червня 2026 року.

Суддя О.В. Врона