Справа № 504/1302/25
Номер провадження 1-кп/504/355/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2026 року	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області:
у складі головуючого судді – ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши, в залі суду в селищі Доброслав, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №12024166330000096 від 08.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комінтернівське Одеської області, українця, громадянина України, має вищу освіту, проходить військову службу на посаді водія-електрика у ВЧ0693, у званні солдат, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 04.10.2024, більш точний час не встановлений, перебував на території комплексу будівель та споруд N?l, що в селищі Доброслав Одеського району Одеської області, де у нього на ґрунті неприязних відносин виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, цього ж дня близько 00.10 год., перебуваючи на території комплексу будівель та споруд за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, наніс близько 10 ударів правою та лівою рукою в область обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження, які утворили черепно-лицьову травму у вигляді гематоми обличчя праворуч, переломи медіальної стінки та нижньої стінки правої орбіти, гемо синусу правої гайморової пазухи, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, як не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило стійку втрату працездатності менш як на одну третину. 
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив криімнальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, як не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав показання, які узгоджується із описаними в обвинувальному акті обставинами, повідомивши суд, що дійсно 04.10.2024 року, у нього виник раптовий конфлікт із гр. ОСОБА_4 , на тлі особистих неприязних відносин, в ході котрого він завдав ОСОБА_4 до десяти ударів рукою в область обличчя. В подальшому, з місця конфлікту обвинувачений поїхав. Потерпілому шкоду не відшкодував, оскільки останній визначив таку у непомірному розмрі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він буде позбавлений права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є доведена в повному обсязі. 
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, як не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило стійку втрату працездатності менш як на одну третину. 
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого є щире каяття, обтяжуючих обставин не встановлено.
Суд приймає до уваги, що  ОСОБА_5 є громадянином України, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , має вищу освіту, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є учасником бойових дій, має військові нагороди..
Суд враховує думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосування іспитового строку, а також думку потерпілого, який просив суд не застосовувати до обвинуваченого суворе покарання.
Суд враховує і те, що обвинувачений є військовослужбовцем, що виключає можливість призначення останньому покарань у виді виправних робіт чи обмеження волі.
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора та потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин, покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України. 
Отже, враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України та встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.Питання речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України. 
Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме: DVD-R диск з відеофайлом від 04.10.2024 «a.t 12.23.59» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Доброславський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей визначених ст. 394 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:            ОСОБА_1