Справа № 570/2986/25
Номер провадження 2-о/570/31/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,  
присяжних: Віннічук Ю.М., Будько П.П.,
за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, заінтересована особа 2: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті, -
в с т а н о в и в:
24.06.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про оголошення його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця (паспорт НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 08.09.2005 року, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Датою оголошення померлим ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
23.03.2026 року заявником ОСОБА_1 подано клопотання про внесення змін до заяви, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця (паспорт НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 08.09.2005 року, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 22.04.2023 року в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.
В обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що він являється сином призваного по мобілізації військовослужбовця, стрільця — помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого призвано на військову службу згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01.02.2023 року №30. 
Згідно довідки №2416 від 30.04.2023 року ОСОБА_2 в період із 09.04.2023 року по 23.04.2023 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с.Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області.
Згідно довідки №76 від 15.02.2025 року ОСОБА_2 дійсно в період із 03.04.2023 року по 22.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Бахмутського району, Соледарської міської громади, села Оріхово-Василівка.   ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 55 хв. під час активної фази ведення бойових дій на бойових позиціях біля н.п. Григорівка, Донецької області, при виконанні завдань за призначенням ОСОБА_2 загинув. ОСОБА_2 виконував бойову задачу, а саме штурм та зайняття позиції «ТЕРНОПІЛЬ», біля н.п. Григорівка Донецької області, під час підходу до позиції «ТЕРНОПІЛЬ», штурмова група у складі якої був солдат ОСОБА_2 була обстріляна ворожою артилерією внаслідок чого солдат ОСОБА_2 загинув. Тіло ОСОБА_2 евакуювати не змогли, так як особовий склад був під постійним вогнем ворожої артилерії та мінометів. З метою засвідчення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_2 було складено Акт про настання смерті від 15.05.2023 року.
За даним фактом командиром 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_3 було надано рапорт №220. 
Так, 23.04.2023 року та 02.05.2023 року на адресу цивільної дружини ОСОБА_2 — ОСОБА_4 надійшло сповіщення Рівненського РТ ЦК та СП №25 та №01/926 відповідно, де було вказано, що ОСОБА_2 зник безвісти 22.04.2023 року в районі н.п. Григорівка Донецької області.
Крім того, в Акті службового розслідування від 19.05.2023 року зазначено, що під час проведення службового розслідування було встановлено загибель стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сталася внаслідок отриманого поранення під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області. Смерть не пов`язана з вчиненням солдатом ОСОБА_2 кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
Відповідно до Витягу із наказу №617 від 22.04.2023 року ОСОБА_2 рахувати загиблим від 22.04.2023 року.
Враховуючи вищенаведені обставини, наявні обгрунтовані припущення про настання смерті ОСОБА_2 в результаті загибелі під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_3 .
Так, заявник зазначає про те, що встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 є необхідним для виникнення його особистих та майнових прав щодо отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців від Міністерства оборони України, а також для реалізації його спадкових та соціальних прав. 
Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявнику було відмовлено в наданні свідоцтва про смерть ОСОБА_2 з огляду на не надання вичерпного переліку документів, які підтверджують смерть, визначеного пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян.
Однак, заявник наразі позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть батька, оскільки державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Тому відповідно він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 . 
16.09.2025 року від представника заінтересованої особи 1: Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення у справі щодо заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою в попередній редакції, у яких представник просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення його батька ОСОБА_2 померлим, у зв`язку з тим, що згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 та Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, активні бойові дії на території Сіверської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області розпочалися 24.02.2022 та тривали до 06.08.2024 року та із 07.08.2024 року вказана територія є тимчасово окупованою, а тому представник вважає, що шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст.46 ЦК України, для оголошення особи померлою не розпочався та відповідно є передчасним звернення до суду заявника із заявою про оголошення його батька ОСОБА_2 померлим.
Після уточнення вимог заяви заявником від 23.03.2026 року від представника заінтересованої особи 1: Міністерства оборони України жодних заяв та клопотань з викладенням позиції у справі до суду не надходило. 
06.11.2025 року від заявника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення на висловлену позицію представника заінтересованої особи 1: Міністерства оборони України в своїх додаткових поясненнях.
Від Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неодноразово надходили заява про розгляд заяви у відсутність їх представника.
23.03.2026 року заявником ОСОБА_1 подано клопотання про внесення змін до заяви, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця (паспорт НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 08.09.2005 року, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Вказане клопотання було скеровано до Міністерства оборони України та Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після внесення змін до заяви, в якій заявник просив встановити факт смерті свого батька ОСОБА_2 жодних заяв та клопотань від Міністерства оборони України не надходило.
Від Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, щодо заявлених вимог заперечень не заявляли. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.07.2025 року заяву про оголошення особи померлою прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження у справі у складі одного судді та двох присяжних, призначено судове засідання на 09:00 год. 04.08.2025 року.
23.03.2026 року заявником ОСОБА_1 подано клопотання про внесення змін до заяви, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця (паспорт НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 08.09.2005 року, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 22.04.2023 року в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.03.2026 року прийнято заяву ОСОБА_1 про внесення змін до предмета заяви до розгляду та в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета заяви. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на неявку у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , долучені до неї матеріали у їх сукупності, дослідивши письмові пояснення заінтересованих осіб, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого 05.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, батьком заявника у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , громадянин України.
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та згідно указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено військовий стан на всій території України. 
Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 №30 від 01.02.2023 року, рядового ОСОБА_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду стрілець — помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 .
Згідно сповіщення командира військової частини НОМЕР_3 №25 (№1409 від 23.04.2023 року), адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , командир військової частини просить сповістити ОСОБА_4 про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний на військову службу 01.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , вірний військовій присязі, виконуючи свої посадові обов`язки, захищаючи нашу Батьківщину, її свободу та незалежність, виявивши стійкість та мужність, під час штурмових дій з боку військових формувань російської федерації, зник безвісти 22 квітня 2023 року в районі н.п. Григорівка Донецької області.
Згідно довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення і інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_5 (№2416 від 30.04.2023 року) видана на ім`я солдата ОСОБА_2 про те, що він дійсно в період з 09.04.2023 року по 23.04.2023 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення і інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України — с.Оріхово-Василівка, Бахмутського району Донецької області.
Згідно сповіщення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 №01/926 від 02.05.2023 року ОСОБА_4 було сповіщено про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 , стрілець — помічник помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , вірний військовій присязі, виконуючи свої посадові обов`язки, захищаючи нашу Батьківщину, її свободу та незалежність, виявивши стійкість та мужність, під час штурмових дій з боку військових формувань російської федерації, зник безвісти 22 квітня 2023 року в районі н.п. Григорівка Донецької області.
Згідно Акту про настання смерті від 15.05.2025 року, складеного заступником командира 1 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 та командиром 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_8 , засвідчили що 22.04.2023 року стрілець — помічник помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 загинув за наступних обставин: ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20:55 солдат ОСОБА_2 виконував бойове завдання за призначенням біля н.п. Григорівка Донецької області. Під час штурму позиції «ТЕРНОПІЛЬ», штурмова група у складі якої був солдат ОСОБА_2 потрапила під ворожий обстріл, внаслідок чого солдат ОСОБА_2 загинув. Тіло солдата ОСОБА_2 евакуювати не змогли, так як особовий склад був під постійним вогнем ворожої артилерії та мінометів. Військовослужбовець знаходився в засобах захисту. Тіло загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 не можливо евакуювати у зв`язку із сильно замінованою ділянкою поля та у зв`язку з інтенсивними обстрілами противником.
Згідно рапорту командира 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 капітана ОСОБА_9 командиру військової частини НОМЕР_4 , 22.04.2023 року солдат ОСОБА_2 , стрілець — помічник помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 та солдат ОСОБА_10 , стрілець — санітар 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , загинули в ході бойових дій під час артилерійського обстрілу позиції «ТЕРНОПІЛЬ» біля н.п. Григорівка. Військовослужбовець перебував у засобах захисту.
Згідно Акту службового розслідування, проведеного офіцером штабу військової частини НОМЕР_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_11 , командиром відділення управління командира батареї взводу управління 2 мінометної батареї молодшим сержантом ОСОБА_12 , командиром відділення управління командира батареї молодшим сержантом ОСОБА_13 , з урахуванням пояснень заступника командира 1 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_7 та командира 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_4 капітана ОСОБА_8 , а також Акту про настання смерті від 15.05.2023 року, встановлено, що смерть стрільця — помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 настала під час проходження військової служби та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Неправомірних дій з боку солдата ОСОБА_2 не виявлено. За результатами проведення службового розслідування встановлено та підтверджено, що стрілець - помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_2 загинув внаслідок отриманого поранення під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області. Смерть не пов`язана з вчиненням солдатом ОСОБА_2 кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_4 №614 від 19.05.2023 року «Про результати службового розслідування за фактом загибелі стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 », службове розслідування за фактом загибелі стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 , вважати завершеним. Загибель стрільця - помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької рот військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 , сталася внаслідок отриманого поранення під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області. Смерть не пов`язана з вчиненням солдатом ОСОБА_2 кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №76 від 15.02.2025 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_14 , рядовий ОСОБА_2 , стрілець — помічник помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно в період з 03.04.2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Бахмутський район, Соледарська міська громада, село Оріхово-Василівка (підстава: журнал бойових дій 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 №841 від 01.03.2023 року).
Згідно листа Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №259-34.12-06-21 від 16.01.2024 року, адресованого ОСОБА_1 , повідомлено, що враховуючи ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року, зареєструвати смерть ОСОБА_2 , не представляється за можливе, враховуючи відсутність передбачених законодавством необхідних документів.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК).
За загальним правилом окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.
Так, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частини перши-третя статті 294 ЦПК).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).
Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК.
За змістом частини першої статті 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю (див. постанову Верховного Суду від 26 листопада 2025 року у справі № 233/5109/21).
Так, відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 (провадження № 61-7094св23) зазначено, що: «заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті».
Тобто, за наявності незаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Така позиція викладена й у Постанові від 02 квітня 2025 року у справі №465/3147/22, де Верховний Суд розмежував конструкції встановлення факту смерті особи та оголошення фізичної особи померлою. 
Так, Верховний Суд зазначив, що особливістю справ про оголошення фізичної особи померлою є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Натомість відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Тобто за наявності беззаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 465/3147/22 (провадження № 61-1296св24) зазначено: «відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) зазначено, що: «заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті». Тобто, за наявності незаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факта смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України)».
Так, заявник ОСОБА_1 для захисту своїх прав звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 для реалізації особистих та майнових прав.
Крім того, заявником наведено ряд доказів, які вірогідно свідчать про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.
Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.
Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті його батька та отримати відповідне свідоцтво про смерть, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, судом враховується усталена практика Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). 
Таким чином, враховуючи усі обставини справи в їх сукупності, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про достатність достовірних та беззаперечних даних, які свідчать про факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).
Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 3, 4, 10, 17, 18, 264, 265, 273, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, заінтересована особа 2: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті — задоволити. 
Встановити факт смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця (паспорт НОМЕР_1 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 08.09.2005 року, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та проголошено 01 червня 2026 року у зв`язку з надмірним навантаженням та перебуванням судді у відпустці.
Сторони справи:
заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_6 , виданий Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області 12.12.2015 року, РНОКПП — НОМЕР_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; 
заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, адреса: 03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6, код ЄДРПОУ - 00034022;
заінтересована особа 2: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: 33013, м.Рівне, проспект Миру, буд.14, Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 43202330.

Суддя Гладишева Х.В. 

Присяжні: Віннічук Ю.М.

Будько П.П.