КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня2026 року

справа № 754/18105/24

провадження № 22-ц/824/5324/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Сушко Л.П., Болотова Є.В.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
третя особа - П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Гринчак О.І., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:
30.12.2024 ОСОБА_1 , через представника - адвоката Зінчука Ярослава Володимировича, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, в якій просить суд:
- визнати за ОСОБА_1 як за єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , право власності на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;
- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;
- скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом № 3-451 від 10.10.2014 на 1/6 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюгою Оленою Анатоліївною;
- скасувати Рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 16391039 від 10.10.2014 нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюги Олени Анатоліївни. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 473718880000, 1/6 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власника ОСОБА_2 ;
- визнати недійсною нотаріальну дію нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюги Олени Анатоліївни з державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 7289766 від 10.10.2014, внесеного на підставі Рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 16391039 від 10.10.2014. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 473718880000, 1/6 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власника ОСОБА_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 є його дочка, позивачка - ОСОБА_1 , яка має право на отримання свідоцтва про право на спадщину - на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, оскільки нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину вищезазначеної квартири відповідачці - ОСОБА_2 на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.10.2013 у справі 754/11769/13-ц про встановлення факту проживання однією сім`єю із померлим більше п`яти років до часу відкриття спадщини, яке скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва № 22-ц/796/429/2015 від 12.02.2015, а ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців ОСОБА_4 за законом будь-якої черги та немає права на спадкування за ним. Дочка спадкодавця - ОСОБА_5 , громадянка РФ, відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь неналежного спадкоємця, а строк встановлений для її відкликання минув. Син спадкодавця - ОСОБА_6 , громадянин РФ, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не подавав, отже вважається таким, що не прийняв її. Державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюга Олена Анатоліївна неправомірно відмовила позивачці - ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, - на 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини лише на користь спадкоємців за законом, незалежно від черги. А рішення суду, на підставі якого ОСОБА_2 було включено до четвертої черги спадкування за законом, скасовано.
Представник позивачки зазначає, що оскільки у позивачки виникло право на звернення до суду з даною позовною заявою після ухвалення постанови Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 755/9713/15-ц про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 30.11.2020, якою було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2017, про відмову у задоволенні позову про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з Спадкодавцем, - ОСОБА_4 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, - позовну давність не порушено.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, оскільки вони не залежали від сторони позивача, а від черговості розгляду справ по захисту права позивача на спірну квартиру, та як наслідок наявність підстав для позивача вважати, що його права будуть відновлені та захищені в судовому порядку, свідчить про те, що строк звернення з даним позовом позивачем пропущено з поважних причин.
Наголошує, що 15-та Київська державна контора була залучена, як третя особа до усіх справ в яких приймали участь сторони у спорі і не могла не знати та не володіти матеріалами справи.
Єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 є його дочка, позивач - ОСОБА_1 , яка має право отримання свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємець першої черги спадкування за законом.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 зазначає, що позивач не обґрунтувала які обставини є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для подання до суду у встановлений законодавством трирічний строк до 12 лютого 2018 року позову про визнання вказаного вище свідоцтва недійсним, як розгляд справи завдавав труднощі № 755/9713/15 та перешкоджав їй подати у встановлений законодавством строк позов про оскарження свідоцтва, посилання на триваючий розгляд справи № 755/9713/15 не можна віднести до об`єктивно непереборних обставин, оскільки розгляд справи № 755/9713/15 жодним чином не перешкоджав на подання позову про скасування свідоцтва про право на спадщину виданого відповідачу.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що строк позовної давності було пропущено.
Вимога про визнання недійсною нотаріальної дії нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюги Олени Анатоліївни з державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 7289766 від 10.10.2014, внесеного на підставі Рішення про державну реєстрацію прав, індексний номер: 16391039 від 10.10.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 473718880000, 1/6 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власника ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася відповідачка - ОСОБА_8 (після зміни прізвища та по батькові - ОСОБА_9 ), батьками якої є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
27.12.1972 між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 було зареєстровано шлюб, ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».
Згідно з рішенням Ленінської районної Ради народних депутатів Чернівецької області № 480/24 від 17.12.1982 «Про призначення опіки» ОСОБА_12 , 1944 року народження, призначено опікуном над двоюрідною сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що мати дівчинки померла, а батько дав офіційну згоду на призначення опікунства.
17.10.1984 ОСОБА_4 видано ордер № 50088 серія Б на квартиру АДРЕСА_1 , склад сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_14 - дружина, та ОСОБА_8 - підопічна.
15.11.1984 ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 зареєструвалися в квартирі АДРЕСА_1 .
18.07.1990 ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_13 », та по батькові на « ОСОБА_15 », та 31.07.1990 видано свідоцтво про народження на ОСОБА_9 .
16.08.1997 ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_16 , та змінила прізвище на « ОСОБА_17 ».
10.03.1999 Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира АДРЕСА_1 , належить в рівних долях на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 померла. З реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 знята 28.08.2012 у зв`язку зі смертю.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_4 . З реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 знятий 12.03.2013 у зв`язку зі смертю.
ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 31 жовтня 2012 року уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого він продав ОСОБА_2 належну йому на праві власності 1/3 частину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_2 стала власником 2/3 частин вказаної квартири, а залишена 1/3 частина квартири, що належала померлій ОСОБА_14 , була прийнята як спадщина її чоловіком ОСОБА_4 , однак останній не встиг отримати свідоцтво про спадщину. Ця частина квартири входить в спадкову масу після смерті ОСОБА_4 .
Позивачка - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про дитину - ОСОБА_18 , батько - ОСОБА_19 , мати - ОСОБА_20 ; державна реєстрація народження проведена відповідно до частин першої статті 135 СК України; 18 грудня 1972 року внесено зміни на підставі повідомлення про визнання батьківства: прізвище дитини « ОСОБА_21 » змінено на « ОСОБА_13 »; прізвище батька « ОСОБА_21 » змінено на « ОСОБА_13 ». 18.12.1972 видано свідоцтво про народження ОСОБА_22 , в якому батьками вказано - ОСОБА_4 та ОСОБА_20 . 06.11.1993 ОСОБА_22 уклала шлюб з ОСОБА_23 , та змінила прізвище на « ОСОБА_24 ». 29.04.2012 ОСОБА_25 уклала шлюб з ОСОБА_26 , та змінила прізвище на « ОСОБА_27 ».
Крім ОСОБА_1 , ОСОБА_4 мав дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася та проживає на території рф, та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився та проживає на території рф.
19.02.2013 до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 , 24.05.2013 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_5 , а 08.07.2013 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_2 .
19.07.2013 ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті батька відмовилася на користь ОСОБА_2 , а ОСОБА_6 до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини не звертався.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.10.2013 у справі № 754/11769/13-ц заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини.
10.10.2014 ОСОБА_2 звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
10.10.2014 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 3-451, згідно з яким спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є:
- його дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - на 1/2 (одну другу) частку майна,
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - на 1/2 (одну другу) частку майна, у зв`язку з відмовою на її користь спадкоємця першої черги дочки померлого громадянки рф ОСОБА_5 .
Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 1/3 (однієї третьої) частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала дружині гр. ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , спадкоємцем якої був її чоловік гр. ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, яка належала гр. ОСОБА_14 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради м. Києва 10 березня 1999 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 10 березня 1999 р. № 1531 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації 22 березня 1999 року та записано у реєстрову книгу за № 3377. Вказана квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею - 55.6 кв.м, жилою площею - 29.1 кв.м.
Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видано ОСОБА_2 .
Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна ще не видано.
10.10.2014 право власності на 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 3-451, виданого 10.10.2014, видавник: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, нотаріус Малюга Олена Анатоліївна; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16391039 від 10.10.2014.
П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора повідомляла ОСОБА_1 про те, що на 31 жовтня 2014 року о 9:00 год була призначена видача свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з поданням заяви про перенесення видачі вказаного свідоцтва позивачку було повідомлено про необхідність явки 02 грудня 2014 року о 9:00.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року у справі № 22-ц/796/429/2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа : Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду, оскільки між заявницею та ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом, після померлого ОСОБА_4 , виник спір про право.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року у справі № 755/9713/15-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_5 , П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини та про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі № 755/9713/15-ц апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_28 , до яких приєдналася ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 755/9713/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення; рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року залишено без змін.
12 січня 2022 року позивачка - ОСОБА_1 звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Листом від 20 січня 2022 року № 291/01-16 П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора на заяву позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 неможливо, оскільки на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України 10 жовтня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке на даний час не скасоване та не визнане судом недійсним на 1/6 частину вказаної вище квартири, яка закликалась до спадкування згідно з рішенням Деснянського районного суду міста Києві від 11 жовтня 2013 року та внаслідок відмови на її користь спадкоємиці першої черги, дочки померлого - ОСОБА_5 . На даний час позивачці може бути видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 при наданні нотаріусу оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно померлого.
Позивачка за отриманням свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 не зверталася.
25 січня 2022 року ОСОБА_5 звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказала, що нею подана заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 від 30 квітня 2013 року, від спадщини вона не відмовлялася згідно зі ст. 1273 ЦК України, заява про прийняття спадщини не відкликана за ч. 5 ст. 1269 ЦК України; заява про відмову на користь ОСОБА_2 недійсна, оскільки вона не є спадкоємцем четвертої черги.
Листом від 22 лютого 2022 року П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора на заяву ОСОБА_5 повідомила, що у встановлений законом строк, а саме 24 травня 2013 року до нотаріальної контори надійшла її заява про прийняття спадщини, яка в подальшому нею була відкликана, а також, в якій вона відмовилися від прийняття спадщини на користь спадкоємця четвертої черги - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вважається такою, що спадщину не прийняла; інформація про постійне проживання та реєстрації з померлим на день його смерті за однією адресою в спадковій справі відсутня. Тому, видати ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 неможливо, через пропущений строк для прийняття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі № 909/1165/19 у пункті 6.20. зазначено, що чинне законодавство не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності.
У Постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 645/545/17 було акцентовано увагу на тому, що вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.
Апелянт як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі не обґрунтувала які обставини є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для подання до суду у встановлений законодавством трирічний строк до 12 лютого 2018 року позову про визнання вказаного вище свідоцтва недійсним, як розгляд справи завдавав труднощі № 755/9713/15 та перешкоджав їй подати у встановлений законодавством строк позов про оскарження свідоцтва, посилання на триваючий розгляд справи № 755/9713/15 не можна віднести до об`єктивно непереборних обставин, оскільки розгляд справи № 755/9713/15 жодним чином не перешкоджав на подання позову про скасування свідоцтва про право на спадщину виданого відповідачу.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому посилання позивача на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19 про те, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за строки розгляду справи в судах, і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах, є недоречним, оскільки у вказаній справі ВС досліджував питання про строк позовної давності коли позов було подано з недодержанням правил підвідомчості/підсудності, зокрема, переглядаючи справу у касаційному порядку колегія суддів підтвердила вже усталену судову практику, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.
Таким чином, позивач не довела причин поважності пропуску звернення до суду з позовом про оскарження свідоцтво про право на спадщину за законом № 3-451 від 10.10.2014 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюгою Оленою Анатоліївною, тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 03 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді