ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1110/26 Справа № 212/13689/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника Сергієнка Д.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М. на постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 515202 від 17.11.2025 року, 17.11.2025 року о 00:43 годині по вул. Федора Караманиць, буд. 72а Покровського району міста Кривого Рогу водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу – газоаналізатора «Alcotest Drager 6820, тест №1414, принтер АRНК- 0118, прилад АRНК- 0118, результат тесту – 0,36% проміле. Зафіксовано на нагрудні відеореєстратори 475216, 474875 та телефон Орро redmi 5. Порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.
Постановою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Сергієнко Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав докази достатніми, розглянув справу за відсутності захисника та не врахував подані ним клопотання про відкладення розгляду справи, які, на його думку, містили поважні причини. Вказує, що суд проігнорував клопотання захисника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чим позбавив ОСОБА_1 права на захист, а захисника — можливості здійснювати професійні обов`язки. Вважає, що суд безпідставно поспішив із прийняттям рішення, хоча строк притягнення до адміністративної відповідальності не спливав. Вказує, що судом не встановлено законність використання технічних пристроїв, на які здійснювався відеозапис, зокрема телефону Орро redmi 5, оскільки, на його переконання, законодавство передбачає можливість використання поліцією фото- і відеотехніки, закріпленої на однострої, у/на службових транспортних засобах або встановленої стаціонарно, але не передбачає застосування мобільних телефонів. Вказує, що відеозаписи, зроблені на нагрудні відеореєстратори 475216, 474875, не відображають відомостей про вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що з наданих до суду матеріалів неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 о 00:43 годині по вул. Федора Караманиць, буд. 72а Покровського району міста Кривого Рогу. Зазначає, що відеозапис не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також вказує, що матеріали справи містять лише фрагменти відеозапису, тобто відеозапис не є безперервним, що позбавляє можливості об`єктивно встановити всі обставини справи. Вказує, що суд першої інстанції детально не дослідив результат технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», тест №1414, прилад АRНК- 0118. Зазначає, що до матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Alcotest Drager 6820» прилад АRНК- 0118. Зазначає, що результат тесту №1414 газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» прилад АRНК- 0118 становить 0,36 проміле, тоді як технічними характеристиками газоаналізатора передбачено похибку при результатах від 0 до 0,4 проміле +/- 0,04 проміле. Вказує, що суд першої інстанції мав дослідити дійсність зазначеної на роздруківці температури повітря станом на 00:10 годину 17.11.2025 року, оскільки ці обставини, могли впливати на коректність роботи газоаналізатора та достовірність результату тесту. Вказує на розбіжності у часі вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час 00:03 год., у тесті №1414 газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» прилад АRНК- 0118 00:10 год., а в постанові Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10.03.2026 року 00:43 год. Вважає, що такі розбіжності свідчать про неповноту дослідження доказів у справі. Зазначає, що винність ОСОБА_1 встановлено судом на підставі документів, складених службовими особами поліції, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора, направлення на огляд та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак судом проігноровано відсутність повних даних у цих документах. Вказує, що рапорт інспектора не містить дати патрулювання території Покровського району у місті Кривий Ріг, дати зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , дати проходження алкотесту, дати та часу вчинення адміністративного правопорушення, а також дати складання рапорту. Зазначає, що у направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг від 17.11.2025 року у графі «Огляд проводився» відсутні відомості щодо назви та номера спеціального технічного засобу, а у графі «результати огляду» також відсутні відповідні відомості. Вказує, що текст акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.11.2025 року не підтверджує наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, та різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя є суб`єктивною думкою поліцейського. Зазначає, що з відеозапису також не вбачається наявність таких ознак. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним самостійним доказом, оскільки обставини, викладені у ньому, мають бути перевірені іншими доказами, які підтверджують вину особи та не викликають сумнівів. Зазначає, що свідчення службових осіб, зокрема протоколи та рапорти поліцейських, не можуть вважатися об`єктивними доказами, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, виконували функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху та, на переконання захисника, є зацікавленими особами. Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи № 212/13689/25, не звернув уваги на допущені при оформленні матеріалів суттєві помилки, не перевірив належність, допустимість та достатність доказів, чим допустив неповноту судового розгляду. Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі №212/13689/25 закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи, до початку судового розгляду не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторони захисту, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційним судом встановлено, що захисником Сергієнком Д.М. до початку судового розгляду в суді першої інстанції було направлено клопотання від 08.03.2026 року про проведення судового засідання у справі № 212/13689/25 за його участю в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи Електронний Суд.
Зазначене клопотання надійшло та було зареєстровано судом за день до призначеного судового засідання, однак судом першої інстанції воно фактично не було розглянуте, а у постанові наведено лише посилання на попередні клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи, подані до інших дат судових засідань.
Апеляційний суд вважає, що залишення без розгляду клопотання захисника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за умови його завчасного надходження до суду, істотно обмежило ОСОБА_1 у реалізації права на захист, а захисника у можливості здійснювати професійні обов`язки під час розгляду справи.
Також апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 17.11.2025 року, а постанова ухвалена 10.03.2026 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. За таких обставин суд першої інстанції мав процесуальну можливість розглянути подане клопотання та забезпечити участь захисника у розгляді справи.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не встановив у повному обсязі всі обставини справи, а фактично обмежився посиланням на обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, без належної оцінки всіх доводів сторони захисту щодо допустимості та достатності доказів.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування постанови суду першої інстанції.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Дніпровським апеляційним судом встановлено, що 17.11.2025 року о 00:03 годині по вул. Федора Караманиць, буд. 72а Покровського району міста Кривого Рогу водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», тест №1414, принтер АRНК-0118, прилад АRНК-0118, результат тесту 0,36 проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 515202 від 17.11.2025 року, у якому зафіксовано, що 17.11.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», тест №1414, результат тесту 0,36 проміле; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг від 17.11.2025 року; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.11.2025 року, згідно якого огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 
- результатами огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», відповідно до яких проба позитивна та складає 0,36 проміле, при цьому в акті зазначено, що ОСОБА_1 з результатом згоден, що підтверджується його особистим підписом; 
- чеком тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», тест №1414, принтер АRНК-0118, прилад АRНК-0118, результат якого – проба позитивна та складає 0,36 проміле, який також містить підпис ОСОБА_1 ; 
- відомостями про роз`яснення ОСОБА_1 відсторонення від права керування транспортним засобом та залишення транспортного засобу на місці зупинки; 
- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП від 17.11.2025 року, відповідно до якого під час патрулювання Покровського району у місті Кривий Ріг було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку за допомогою «Alcotest Drager 6820», результат тесту склав 0,36 проміле, з результатом тестування водій погодився, від подальшого керування транспортним засобом був відсторонений; 
- довідкою інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , повторність вчинення адміністративного правопорушення відсутня; 
- CD-диском із відеозаписом, на якому зафіксовано виявлення працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, згоду водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», результати огляду із показником 0,36 проміле, відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, роз`яснення працівником поліції відсторонення водія від керування автомобілем та передачу автомобіля іншій особі, а також події щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено проведеним у встановленому законом порядку оглядом та результатом тесту 0,36 проміле.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеозаписів, у тому числі з огляду на використання мобільного телефону, є безпідставними.
У відповідності до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Стаття 266 КУпАП не визначає виключного переліку технічних засобів відеозапису, які можуть застосовуватися поліцейськими під час фіксації процедури огляду. У справі наявні відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів та іншого технічного засобу, які мають функцію відеозапису, зберігання та відтворення відеоінформації.
Апеляційний суд не має сумнівів щодо достовірності наявних у матеріалах справи відеозаписів. Відеозаписи отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами є показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість дослідити істотні обставини вчиненого правопорушення, послідовність спілкування водія з працівниками поліції, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду, згоду водія з таким результатом та подальше складання матеріалів справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не є безперервним, не містить повної фіксації моменту руху транспортного засобу та не відображає всіх обставин події, є безпідставними. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується не лише відеозаписом, а сукупністю доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом працівника поліції, матеріалами огляду, актом огляду, чеком газоаналізатора та поведінкою самого водія під час оформлення матеріалів, якій підтвердив факт керування.
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості результату тестування газоаналізатором «Alcotest Drager 6820», тест №1414, прилад АRНК-0118, у зв`язку з недолученням до матеріалів справи сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку, є необґрунтованими.
Згідно вказаного чек роздруківки з результатами огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», останнє калібрування : 2025.07.29. Огляд був проведений менше ніж через чотири місяці, а саме 2025.11.17.
При цьому закон не містить обов`язку долучати до кожної справи про адміністративне правопорушення сертифікат відповідності чи свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу.
Водночас стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували, що прилад «Alcotest Drager 6820» не проходив повірку чи калібрування, або що на момент проведення огляду він був несправним чи непридатним до використання.
Посилання захисника на можливу похибку газоаналізатора та вплив температури повітря на результат тестування апеляційний суд оцінює як припущення, які не підтверджені жодними належними доказами. Сам по собі результат 0,36 проміле, за відсутності доказів неправильної роботи приладу або порушення процедури огляду, є належним доказом перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд визнає чек-роздруківку газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» належним та допустимим доказом у справі, який узгоджується з актом огляду, протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом та іншими матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності розбіжностей у часі не є такими, що унеможливлюють встановлення події адміністративного правопорушення, оскільки з матеріалів справи вбачається єдина послідовність подій: зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду на місці зупинки, отримання результату 0,36 проміле та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо неповного заповнення окремих граф у направленні на огляд, акті огляду чи інших документах не є підставою для визнання всіх доказів недопустимими.
Апеляційний суд зазначає, що всі докази оцінені як окремо, так і у сукупності, є належними та допустимими, не суперечать один одному та дають можливість встановити повну картину фактичних обставин справи. Незаповнення окремих граф у документах саме по собі не спростовує встановлений факт правопорушення, не свідчить про підробку документа та не вказує на його неналежність як доказу, якщо істотні обставини справи підтверджені іншими узгодженими між собою доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоліки направлення ОСОБА_1 до КЗ «КПНД» ДОР м. Кривий Ріг, апеляційний суд зазначає, що такі доводи є безпідставними та не спростовують факту проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також його згоди з результатом такого огляду.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачено проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. У разі відмови водія від проходження такого огляду або незгоди з його результатом огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
У даній справі ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, пройшов такий огляд, результат склав 0,36 проміле, з яким він погодився, що підтверджується його підписом у відповідних матеріалах. Тому доводи щодо недоліків направлення до медичного закладу не спростовують результат огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що в акті огляду зазначені ознаки алкогольного сп`яніння є лише суб`єктивною думкою поліцейського, також є необґрунтованими.
Право поліцейського виявляти водіїв з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачене Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року та Інструкцією МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність таких ознак є підставою для пропонування водієві пройти огляд на стан сп`яніння.
У цьому випадку працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінку, що не відповідає обстановці, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя, після чого запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. За результатами такого огляду встановлено стан алкогольного сп`яніння, з результатом водій погодився. Тому доводи сторони захисту щодо суб`єктивності ознак сп`яніння не спростовують результату проведеного огляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути самостійними доказами винуватості, апеляційний суд зазначає таке.
Протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у даній справі. Його оцінка здійснена апеляційним судом у сукупності з актом огляду, чеком газоаналізатора, відеозаписом, направленням на огляд, довідкою щодо посвідчення водія, рапортом працівника поліції та іншими матеріалами справи.
Рапорт працівника поліції апеляційний суд оцінює як джерело фактичних даних щодо обставин виявлення правопорушення, причин зупинки транспортного засобу, ознак сп`яніння у водія, проходження огляду та подальшого оформлення матеріалів. Такий рапорт сам по собі не підміняє інших доказів, однак у сукупності з ними підтверджує встановлені апеляційним судом фактичні обставини.
Сам факт того, що протокол, акт огляду, направлення та рапорт складені працівниками поліції, не свідчить про їх недопустимість або недостовірність. Стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували зацікавленість працівників поліції у штучному створенні доказів, фальсифікації матеріалів чи викривленні фактичних обставин справи.
Доводи сторони захисту про те, що сукупність доказів не підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються переважно на припущеннях щодо недопустимості доказів, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Досліджені апеляційним судом докази у сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.
З метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень, апеляційний суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сергієнка Д.М. задовольнити частково.
Постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2026 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя