Справа № 757/29202/23-ц
Провадження № 2/761/1634/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

07 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Анохіна А.М.,
за участі секретаря судового засідання Лазуренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва з Печерського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про захист прав споживачів на підставі ухвали від 13.07.2023 - за підсудністю.
В позовній заяві просить суд:
здійснити зарахування грошових коштів, сплачених за пенею та відсотки за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в рахунок погашення суми тіла кредиту;
зобов`язати банк зробити перерахунок заборгованості та графіку погашення кредиту, виключивши списання процентів та пені за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»;
зобов`язати банк визнати обов`язки за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» виконаними, відповідно до внесених ОСОБА_1 платежів.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21.05.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» було підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/1062/82/91862950, відповідно до якого було надано кредит, сума якого складає 50 000, 00 грн та відкрито поточний рахунок. Строк кредиту становить 72 місяці.
Відповідно пункту 1. договору, вказано загальний розмір кредиту 50 000, 00 грн.
Згодом позивачу стало відомо, що право вимоги за договором було передано до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс».
Станом на день подання позовної заяви кредитором зафіксована сума заборгованості у розміні 52 293, 68 грн.
На даний момент, обов`язки за договором від 21.05.2019 позивач виконує, однак за договором від 21.05.2019 згідно з графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті, включається списання процентів та пені. Нарахування процентів та пені за договором вважає незаконним.
В день звернення до суду, згідно наданим випискам по рахунку, позивачем сплачено:
в період з 21.05.2019 по 21.05.2020 - 32 510, 16 грн;
в період з 22.05.2020 по 22.05.2021 - 38057,75 грн;
в період з 22.05.2021 по 23.05.2022 - 44798,41 грн;
в період з 24.05.2022 по 24.05.2023 - 86 451,51 грн.
Тобто, загальна сума сплачених коштів становить 201797,83 грн.
Вказує, що даний договір порушує його права як споживача, а тому звернувся з позовом до суду.
3 жовтня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді ОСОБА_2 .
Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2025 №171/0/15-25 суддю ОСОБА_2 було звільнено у відставку.
Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ.
Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-977 від 02.04.2025, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 757/29202/23, провадження № 2/761/1634/2025.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.
Ухвалою суду від 07.04.2026 справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 28.05.2025 було визнано явку представника відповідача обов`язковою.
Позивач у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву представника про розгляд справи без участі позивача та його представника. Просять позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. 
Згідно із частиною першою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. 
Судом встановлено, що 21.05.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» було підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/1062/82/91862950, відповідно до якого було надано кредит, сума якого складає 50 000, 00 грн та відкрито поточний рахунок. Строк кредиту становить 72 місяці.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно приписів ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.
Згідно з статтями 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як відсотки та комісію від простроченої суми зобов`язання (ч. 2 ст. 625 ЦК України) спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
В день звернення до суду, позивачем сплачено:
в період з 21.05.2019 по 21.05.2020 - 32 510, 16 грн;
в період з 22.05.2020 по 22.05.2021 - 38057,75 грн;
в період з 22.05.2021 по 23.05.2022 - 44798,41 грн;
в період з 24.05.2022 по 24.05.2023 - 86 451,51 грн.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведенні належним чином. У разі порушення зобов`язання (в т.ч. прострочення його виконання) настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Таким чином, Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами закону.
Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію.
Відповідно ст. 62 Закону України, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.
Згідно із п. 58 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/16663/16-ц: несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами /договорами) між клієнтом та банком. Відповідно ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів» продукція - будь- які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Відповідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, шо забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи.
АТ «Райффайзен Банк» було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово всю необхідну інформацію щодо умов угоди відповідач скористався тим, що позивачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.
Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється.
Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на якій в іншому випадку він не погодився б шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про послугу.
В ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про захист прав споживачів - задовольнити.
Здійснити зарахування грошових коштів, сплачених за пенею та відсотки за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в рахунок погашення суми тіла кредиту.
Зобов`язати банк зробити перерахунок заборгованості та графіку погашення кредиту, виключивши списання процентів та пені за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».
Зобов`язати банк визнати обов`язки за договором від 21.05.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» виконаними, відповідно до внесених ОСОБА_1 платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців. 37/41, код ЄДРПОУ 39508708) на користь держави судовий збір 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Суддя Андрій АНОХІН