Справа № 296/15004/25
2/296/1022/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 травня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник АТ «Акцент-банк» (позивач) – Шкапенко О.В. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 у розмірі 26 373,38 грн. 
1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 02.04.2024 ОСОБА_1 уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір №AN48CT155101299347, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн строком на 12 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно. Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту. 
1.3. Зазначав, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до договору. У свою чергу, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка становить 26 373,38 грн., яка складається з: 15 000 грн заборгованість за кредитом, 7 933,37 грн заборгованість за відсотками та 3 440,01 грн заборгованість за пенею. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 12.01.2026 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/15004/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. 
2.3. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав судову кореспонденцію – 20.03.2026 (а.с.74).
2.4. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 02.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, власноруч заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» (а.с.31-32).

3.2. 02.04.2024, будучи клієнтом банку, відповідач, уклав з банком кредитний договір №AN48CT155101299347, щодо надання кредиту в розмірі 15 000 грн строком на 12 місяців з 02.04.2024 по 02.04.2025 зі сплатою процентів у розмірі 85% на рік (а.с.13-15). 
3.3. Пунктом 7 договору сторони погодили розмір щомісячного платежу в сумі 1908,30 грн.
3.4. Денна процентна ставка становить – 0,14% (п.8 договору).
3.5. Відповідачем, у пункті 9 договору зазначено номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту – НОМЕР_1 .
3.6. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 22 899,54 грн (п.10 договору).
3.7. Позивачем також долучено паспорт споживчого кредиту від 02.04.2024, у якому викладено інформацію про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту (а.с.11-12).
3.8. Відповідно до меморіального ордеру №TR.35613696.26655.88498 від 02.04.2024 на рахунок ОСОБА_1 перераховано 15 000 грн., згідно договору №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 (а.с.20, 21).
3.9. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19.12.2025 та виписки по кредиту за період з 02.04.2024 по 18.12.2025, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 становить 26 373,38 грн., з яких: 15 000 грн – заборгованість за кредитом; 7 933,37 грн – заборгованість за відсотками; 3440,01 – заборгованість за пенею (а.с.18-19, 22-23).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2024 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір №AN48CT155101299347, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн строком на 12 місяців з 02.04.2024 по 02.04.2025 зі сплатою процентів у розмірі 85% на рік.
5.2. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №TR.35613696.26655.88498 від 02.04.2024 та випискою по кредиту за період 02.04.2024 по 18.12.2025, згідно яких 02.04.2024 на рахунок ОСОБА_1 перераховано 15 000 грн., згідно договору №AN48CT155101299347 від 02.04.2024.
5.3. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
5.4. Згідно зі статтями 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
5.5. Відповідно до пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (далі Положення № 75), первинним є документ, який містить відомості про операцію.
5.6. До первинних документів бухгалтерського обліку в банках відносяться, зокрема, виписка по рахунку про рух коштів та меморіальних ордер.
5.7. Відповідно до пункту 1.19-1 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.
5.8. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
5.9. Пунктом 62 Положення №75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
5.10. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
5.11. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі №752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі №175/35/16-ц.
5.12. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зробив висновок про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
5.13. Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 сплатив: 03.05.2024 – 1,59 грн., які зараховані на погашення відсотків.
5.14. Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.15. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.17. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.18. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.19. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19.12.2025 та виписки по кредиту за період з 02.04.2024 по 18.12.2025, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 становить 26 373,38 грн., з яких: 15 000 грн – заборгованість за кредитом; 7 933,37 грн – заборгованість за відсотками; 3440,01 – заборгованість за пенею.
5.20. На виконання умов кредитного договору №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 ОСОБА_1 сплачено: 03.05.2024 – 1,59 грн., які зараховані на погашення відсотків.
5.21. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.22. Суд звертає увагу на те, що таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки сторонами погоджено, що загальний розмір відсотків за користування кредитом складає 7899,54 грн., відповідачем на погашення відсотків сплачено 1,59 грн., відтак заборгованість за відсотками складає 7 897,95 грн.
5.23. За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 22 897,95 грн., яка складається з: 15 000 грн – заборгованість за кредитом та 7 897,95 грн – заборгованість по відсоткам.
5.24. Щодо стягнення пені.
5.25. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 
5.26. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
5.27. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
5.28. Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23.
5.29. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені, відтак позивачеві слід відмовити у стягненні пені заборгованості за пенею в розмірі 3440,01 грн.
5.30. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 у розмірі 22 897,95 грн., яка складається з: 15 000 грн – заборгованість за кредитом та 7 897,95 грн – заборгованість по відсоткам, а в решті позову слід відмовити.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову (86,82%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 103,12 грн за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Акціонерного товариства «Акцент-банк», задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №AN48CT155101299347 від 02.04.2024 у розмірі 22 897 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 95 копійок та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 103 (дві тисячі сто три) гривні 12 копійок.

3. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
місцезнаходження за адресою:
49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11,
код ЄДРПОУ 14360080.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 , 
РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Суддя Олена РОЖКОВА