Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Справа№200/7067/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 1, ГУ ПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому позивач просив:
1. визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо застосування з 01 березня 2024 року коефіцієнтів виплати зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та закріплених п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі – Постанова КМУ № 1), до призначеної відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796) у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 ;
2. визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обмеження максимальним розміром пенсії, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону № 796, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_2 з 01 березня 2024 року;
3. визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо обмеження максимальним розміром, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону № 796, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року;
4. зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розрахувати з 01 серпня 2025 року пенсію по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону № 796 у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження та виплачувати пенсію без застосування коефіцієнтів виплати зменшення, передбачених ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та п. 1 Постанови КМУ № 1, та без обмеження максимальним розміром пенсії, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону № 796, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
26 вересня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
28 квітня 2026 року суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про зупинення провадження у справі.
28 квітня 2026 року суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства соціальної політики України.
Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, (ступінь втрати працездатності – 80%, категорія 1).
З 01 лютого 2004 року йому призначена пенсія по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796).
Станом на 01 квітня 2025 року розмір його пенсії становив 23 610,00 грн.
Позивач зауважив, що відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії від 10 квітня 2025 року основний розмір пенсії, обчислений із середньомісячного заробітку (149 393,83 грн (заробітна плата) х 80% (відсоток втрати працездатності)), складає 119 515,06 грн, однак фактично пенсія виплачується з обмеженням максимальним розміром – 23 610,00 грн.
16 квітня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою, в якій просив роз`яснити підстави обмеження пенсії максимальним розміром.
Листом від 25 квітня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що норма ч. 3 ст. 67 Закону № 796, відповідно до якої максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, визнана неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024 (далі – Рішення КСУ № 2-р(ІІ)2024); однак до визначення порядку і асигнувань для виконання Рішення КСУ № 2-р(II)2024 виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796, продовжується у визначених до виплати розмірах.
Виходячи з того, що позивач отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок каліцтва/захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону № 796 у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження, має 1 категорію особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також враховуючи, що Законом України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про державний бюджет України на 2025 рік» (далі – Закон № 4059) з 01 січня 2025 року установлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 2 361,00 грн, а тому, за розрахунком ГУ ПФУ в Донецькій області, розмір пенсії позивача станом на 01 квітня 2025 року складає 23 610,00 грн.
Позивач вказував на те, що 06 травня 2025 року звернувся до органів Пенсійного фонду зі скаргою, в якій просив провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення з 20 березня 2024 року по 28 лютого 2025 року; виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію у призначеному з 01 березня 2025 року розмірі без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення та надалі виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення.
Однак листом від 15 травня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що обчислення пенсій відповідно до Закону № 796 здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами та організаціями із заробітку, який особа одержувала за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня. Паперова справа позивача не оцифрована, а тому документи, які визначають його право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796, відсутні. ГУ ПФУ в Донецькій області проводить роботу щодо доукомплектування електронної пенсійної справи відповідними документами і після аналізу долучених документів додатково повідомить позивачеві про наявність у нього права на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796 та без обмеження максимальним розміром. Також пенсійний орган повідомив, що станом на 01 травня 2025 року розмір пенсії позивача залишений без змін і становить 23 610,00 грн.
Позивач зазначив, що 26 травня 2025 року, після ознайомлення з відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області, звернувся до органів Пенсійного фонду з заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів, до якої долучив ті документи, на підставі яких йому призначена пенсія відповідно до Закону № 796.
Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії від 03 червня 2025 року пенсія перерахована і її розмір склав 24 984,00 грн. Незважаючи на це, в червні 2026 року позивачу виплачена пенсія у розмірі 23 610,00 грн.
05 червня 2025 року позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796 без обмеження максимального розміру та застосування коефіцієнтів зменшення пенсії з 20 березня 2024 року по 28 лютого 2025 року, виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсію у призначеному з 01 березня 2025 року розмірі без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення пенсії і надалі виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення пенсії.
Листом від 01 липня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що за заявою позивача від 26 травня 2025 року його електронна справа опрацьована за принципом екстериторіальності і з 01 червня 2025 року розмір пенсії обчислений із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2025 року. З приводу можливості обчислення пенсії відповідно до Закону № 796 та без обмеження максимальним розміром ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило те саме, що і в листі від 15 травня 2025 року.
04 липня 2005 року позивач звернувся до підрозділу Пенсійного фонду за місцем свого фактичного проживання, а саме до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про взяття на облік за фактичним місцем проживання, разом з якою надав документи, на підставі яких йому призначена пенсія, в тому числі довідку про заробітну плату для розрахунку пенсії.
Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії від 09 липня 2025 року позивач взятий на облік в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке розрахувало розмір пенсії з надбавками з 01 серпня 2025 року в сумі 24 984,00 грн, проте в серпні 2025 року позивачеві знову виплачена пенсія у розмірі 23 610,00 грн.
02 липня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровської області з заявою про перерахунок пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796 без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення з 01 березня 2024 року, виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії у призначеному з 01 березня 2025 року розмірі без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення і про подальшу виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та застосування коефіцієнтів зменшення.
Листом від 04 вересня 2025 року ГУ ПФУ в Дніпропетровської області повідомило, що до визначення порядку і асигнувань для виконання Рішення КСУ № 2-р(II)/2024 виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків, продовжується у визначених до виплати розмірах, а тому підстави для виплати позивачеві пенсії з 20 березня 2024 року без урахування обмежень, передбачених ч. 3 ст. 67 Закону № 796, відсутні.
Також позивачу повідомлено, що для перегляду його пенсійної справи вживаються заходи, зазначені у листі ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 травня 2025 року.
Вважаючи протиправними дії відповідачів, які полягають у виплаті пенсії з обмеженням максимальним розміром, застосуванні коефіцієнтів зменшення пенсії, також у зміні порядку обчислення розміру пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач покликався на ч. 2 ст. 152 Конституції України і наголошував на тому, що з 20 березня 2024 року, тобто з дня ухвалення Рішення КСУ № 2-р(II)/2024, Закон № 796 не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, з 20 березня 2024 року пенсійний орган не має підстав для обмеження пенсії максимальним розміром, а тому вона має виплачуватись в розмірі, визначеному відповідно до ст. 54 Закону № 796.
Позивач вказував на те, що положеннями ст. 46 Закону № 4059 та постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі – Постанова КМУ № 1) запроваджене тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, коефіцієнтів зменшення пенсії.
Позивач вважає, що ст. 46 Закону № 4059 і Постанови КМУ № 1 фактично встановлено інше регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом № 796 та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058), і таке інше регулювання суперечить приписам ст. 54 Закону № 796, який є спеціальним законом у сфері пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На переконання позивача, застосування до призначених (перерахованих) пенсій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, коефіцієнтів зменшення пенсії згідно зі ст. 46 Закону № 4085 та п. 1 Постанови КМУ № 1 призводить до обмеження конституційного права цієї категорії осіб на належний соціальний захист, передбачений спеціальним законом.
Позивач вказував на те, що згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними, зокрема, в п. 4 мотивувальної частини рішення від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020, в абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами.
Скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст. 6, ч. 2 ст. 19, ст. 130 Конституції України.
Позивач наполягав на тому, що зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можлива лише у випадку внесення відповідних змін до Законів № 796 і № 1058, інші нормативно-правові акти підлягають застосуванню лише у випадку їх прийняття відповідно до цих законів.
Позивач зазначив, що Постанова КМУ № 1 є підзаконним актом, який не може та не повинен суперечити нормам спеціального закону, тим більше обмежувати соціальні гарантії, встановлені для потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відтак, виплата пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, передбачених ст. 46 Закону № 4085 та п. 1 Постанови КМУ № 1, призводить до обмеження його права на соціальний захист, є протиправним і таким, що порушує гарантовані йому Конституцією України права.
Просив задовольнити позов.
Відповідач 1 – ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені законодавством.
Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсії по ІІ групі інвалідності внаслідок каліцтва/захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону № 796.
Відповідач 1 вказував на те, що Рішенням КСУ № 2-р(II)/2024 визнані такими, що не відповідають Конституції України, приписи ст. 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668) і першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796.
Приписи законів, визнані неконституційними, утратили чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідач 1 стверджував, що з урахуванням юридичної позиції, наведеної Конституційним Судом України у рішеннях від 02 березня 1999 року № 2-рп/99, від 17 березня 2005 року № 1-рп/2005, від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, від 22 травня 2018 року № 5-р/2018, до визначення порядку і асигнувань для виконання рішення і висновків, викладених в Рішенні КСУ № 2-р(ІІ)/2024, виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій по інвалідності, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків, продовжується у визначених до виплати розмірах.
Відповідач відзначив, що відповідно до ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження видаються підприємствами, установами та організаціями на підставі документів про період роботи, населений пункт (об`єкт), де виконувалися роботи, особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів.
Відповідач 1 посилався на постанову Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, установ і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища» (далі – Постанова Ради Міністрів УРСР № 207-7) і стверджував, що працівникам і службовцям, (відрядженим у зону Чорнобильської АЕС та призваним на військові збори), за якими зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, працю оплачували у ІІІ, ІІ і І зонах небезпеки у 4, 3 та 2-кратному розмірі, у зоні особливого контролю – без коефіцієнта кратності (у розмірі 100% окладу або тарифної ставки), виходячи із тарифної ставки за основним місцем роботи, тобто на одну кратність менше.
Відповідач 1 вказував на те, що керівникам підприємств, установ і організацій було дозволено встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премію до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання вносилися відповідні зміни. Якщо в положенні про преміювання, що діяли на підприємствах, установах, організаціях, не вносилися зміни щодо збільшення розміру премії за період виконання робіт в зоні відчуження, підстав для включення премії в розмірі 60% в довідку про заробітну плату, яка видається для обчислення розміру пенсії, немає. 
Щодо визначення коефіцієнта кратності, який може бути застосованим при оплаті праці за роботу в зоні відчуження: в залежності від зони, де виконувались роботи коефіцієнт може становити: в III зоні – 3 в II зоні – 2 в I зоні – 1, що застосовується при оплаті праці понад збережену оплату та підвищену на 100% тарифну ставку (посадовий оклад).
Таким чином, сумарна кратність оплати праці за роботу в зоні відчуження понад збережений середній заробіток та 100% тарифної ставки не повинна перевищувати 5-кратного розміру за роботу в III зоні, 4-х кратного – в II зоні, 3-х кратного – в I зоні.
Відтак, для застосування показників кратності до тарифних ставок, посадових окладів, підвищених на 100% підстав не було (роз`яснення Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08 січня 1987 року № 05/2-25-2, № 03-51-8), а тому підстав для прийняття довідок про заробітну плату, в яких тарифна ставка (посадовий оклад) збільшена на 100%, а потім застосована кратна оплата праці, у органів Пенсійного фонду немає.
Відповідач 1 стверджував, що електронна пенсійна справа позивача не містить первинних документів, у тому числі довідок про заробітну плату з період роботи в зоні відчуження, а тому у 2025 році електронна пенсійна справа позивача приведена у відповідність до вимог чинного законодавства; розмір пенсії обчислений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, з урахуванням усіх належних надбавок і підвищень, загальний розмір пенсійної виплати склав 23 610,00 грн.
ГУ ПФУ в Донецькій області наголошувало на тому, що приведення пенсії у відповідність до чинного законодавства не може кваліфікуватися як порушення прав позивача, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 752/16491/14-а, відповідно до якого зміна розміру пенсії, зумовлена набранням чинності новими нормативно-правовими актами, не є звуженням чи скасуванням вже набутого права, якщо вона здійснюється в межах законодавчих приписів.
Відповідач 1 вказував на те, що виконуючи Рішення КСУ № 2-р(1)/2024, а також постанову Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова КМУ № 209), привів пенсійні виплати у відповідність до оновлених правових приписів. Перерахунок розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону № 796, здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,115, із дотриманням обмежень, визначених нормативними актами Кабінету Міністрів України.
Відтак, відповідач 1 доводить, що його дії мали виключно правозастосовний характер, були спрямовані на забезпечення виконання законодавства та не порушували прав позивача.
Відповідач 1 вказував на те, що ст. 46 Закону № 4085 визначено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані), в тому числі відповідно до Закону № 796, (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Поряд із цим відповідач 1 стверджував, що не вчиняв дій щодо застосування до розміру пенсії позивача коефіцієнтів, передбачених ст. 46 Закону № 4059 та Постанови КМУ № 1.
Також відповідач 1 відзначив, що відповідно до ст. 63 Закону № 796 виплати, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів і інших джерел, не заборонених законодавством; відповідно до ст. 72, 73 Закону № 1058 кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України та їх використання на цілі, не передбачені законодавством, забороняється; згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України (далі – БК) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі можуть здійснюватися лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про державний бюджет України; відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (далі – Постанова КМУ № 821) здійснення видатків з бюджету Пенсійного фонду на виплату пенсій за судовими рішеннями проводиться включно з визначенням джерел фінансування та бюджетних призначень.
З огляду на викладене відповідач 1 вважає, що у спірних правовідносинах його дії були правомірними.
Просив відмовити в позові.
Відповідач 2 – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позов не визнав; доводи, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені законодавством.
Відповідач 2 обґрунтовував правомірність обмеження пенсії позивача максимальним розміром, при цьому посилався на абз. 3 підп. 2 п. 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК, яким установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, а також на Постанову КМУ № 1, якою встановлено, що в період воєнного стану у 2025 році пенсії, призначенні (перераховані), зокрема, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням певних коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.
Стверджував, що з урахуванням зазначеного, з 01 січня 2025 року ОСОБА_1 проводиться виплата пенсії у розмірі 23 610,00 грн, з урахуванням вимог Закону № 4059 та Постанови КМУ № 1. 
При цьому органи Пенсійного фонду не можуть вчиняти дій, що суперечать вищенаведеним законодавчим актам або не відповідають їм. 
Відповідач 2 наполягав на тому, що Постановою КМУ № 1 встановлена чітка процедура виплати пенсій (пенсійних виплат), призначених відповідно до, зокрема, Закону № 2262.
Бездіяльності, протиправних дій чи дій, які б свідчили про перевищення повноважень, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не допускало.
Відповідач 2 вважає, що доводи позивача зводяться до неправомірності дій Кабінету Міністрів України, які полягали у прийнятті Постанови № 1 у чинній редакції, однак позовних вимог до Уряду позивач не заявляє.
Постанова КМУ № 1 є чинною, у встановленому законом порядку протиправною чи неконституційною не визнавалася.
Відтак, за висновком відповідача 2, позовні вимоги є необґрунтованими.
Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ухвалою від 26 вересня 2025 року суд витребував у відповідача 1 – ГУ ПФУ в Донецькій області пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з у с і м а наявними в ній матеріалами, включаючи в с і рішення про призначення та перерахунок пенсії, із зазначенням відомостей про те, який саме територіальний орган Пенсійного фонду України їх приймав.
Цією ж ухвалою суд витребував у відповідача 2 – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з у с і м а наявними в ній матеріалами, включаючи в с і рішення про призначення та перерахунок пенсії, із зазначенням відомостей про те, який саме територіальний орган Пенсійного фонду України їх приймав.
Надані ГУ ПФУ в Донецькій області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 містять довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 травня 2022 року № 1220-7001232290; довідку Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 1986 року № 35; заяву про перерахунок пенсії від 26 травня 2025 року; заяву про перерахунок пенсії від 04 липня 2025 року; лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 травня 2025 року № 12646-12936/Т-02/8-0500/25; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; дублікат посвідчення серії НОМЕР_3 ; картку платника податків; рішення про перерахунок пенсії від 08 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 липня 2025 року 08:19).
Надані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 містять витяг з акту огляду у МСЕК серії ДОН № 131118; посвідчення серії НОМЕР_4 , видане Дзержинським управлінням соціального захисту населення Донецької області 09 лютого 1998 року, про те, що з 28 січня 1998 року позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни; посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_5 з вкладкою до нього № НОМЕР_6 ; довідка Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 1986 року № 35 з інформацією про те, що ОСОБА_1 перебував на учбових зборах з 16 жовтня по 08 грудня 1986 року і за ним відповідно до ст. 72 Закону СРСР про загальний військовий обов`язок зберігається за місцем роботи середній заробіток, а також про те, що відповідно до постанови ЦК КПРС, Президіуму Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07 травня 1986 року йому належить виплатити за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки (посадового окладу) за період з 17 жовтня по 03 грудня 1986 року; дублікат посвідчення серії НОМЕР_3 ; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 травня 2022 року № 1220-7001232290; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; картка платника податків; заява про перерахунок пенсії від 26 травня 2025 року; витяг з ЄРС для ФОП; довідка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про відсутність індивідуальних відомостей про особу; заява про перерахунок пенсії від 04 липня 2025 року.
В повному обсязі витребувані докази відповідачі суду не надали, зокрема йдеться про всі рішення про призначення і перерахунок пенсії ОСОБА_1 , про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомили, а тому на підставі ч. 9 ст. 80 КАС справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .
З 26 липня 2016 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка від 27 травня 2022 року № 1220-7001232290.
Його фактичне місце проживання після переміщення: АДРЕСА_2 .
Як свідчить витяг з акту огляду у МСЕК серії ДОН 3 131118, 25 липня 2000 року ОСОБА_1 повторно встановлена інвалідність другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та громадянином, захворювання якого пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_5 , виданим Донецькою обласною державною адміністрацією 27 жовтня 1992 року безстроково, і вкладкою до цього посвідчення № НОМЕР_6 , виданою Донецькою обласною державною адміністрацією 07 серпня 2000 року безстроково.
Крім того, згідно з дублікатом посвідчення серії НОМЕР_3 , виданим Дзержинським управлінням праці та соціального захисту населення Донецької області 07 квітня 2008 року, позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідач 1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
Відповідач 2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427) зареєстроване як юридична особа, є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, яка йому призначена відповідно до ст. 54 Закону № 796.
На час виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, з липня 2025 року – на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішення про призначення (перерахунок) пенсії позивача, прийняті до 11 квітня 2025 року, суду не надані.
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії від 11 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 10 квітня 2025 року 13:38), ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а саме:
шифр та вид пенсії – 326 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 149 393,83000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 10 квітня 2025 року, […];
вид перерахунку – індивідуально (масовий), індексація заробітку;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 54309;
дата встановлення інвалідності – 23 січня 1992 року;
період встановлення інвалідності – з 23 січня 1992 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 42 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 18 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 00 днів;
% втрати працездатності – 80,00;
01 березня 2025 року – 10 серпня 2027 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 119 515,06 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2023 року – -14 840,25 грн;
обмеження в індексації з 01 березня 2024 року – -6 403,11 грн;
обмеження в індексації з 01 березня 2025 року – -10 826,61 грн;
розмір пенсії з надбавками – 88 819,09 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
16 квітня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою № ВЕБ-05001-Ф-С-25-069617, в якій на підставі Рішення КСУ № 2-р(II)2024 просив здійснити перерахунок та виплату пенсії, передбаченої ст. 54 Закону № 796, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком з 19 березня 2024 року; надати повне і зрозуміле пояснення розрахунку пенсії та його підстав або відмови у такому перерахунку.
У відповідь на звернення від 16 квітня 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-069617 листом від 25 квітня 2025 року № 9603-9651/Т-02/8-0500/25 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило таке:
- ч. 3 ст. 67 Закону № 796 визначено, що максимальний розмір […] не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
- припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 визнано таким, що не відповідає Конституції України, Рішенням КСУ № 2-р(II)2024;
- до визначення порядку і асигнувань для виконання рішення і висновків, викладених в Рішенні КСУ № 2-р(II)2024, виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій по інвалідності, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796, продовжується у визначених до виплати розмірах;
- Законом № 4085 з 01 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у розмірі 2 361,00 грн;
- отже, розмір пенсії позивача станом на 01 квітня 2025 року складає 23 610,00 грн.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 24 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 23 квітня 2025 року 14:45) ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії позивача, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 326 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 149 393,83000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 23 квітня 2025 року, […];
вид перерахунку – індивідуально (масовий), індексація заробітку;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 54309;
дата встановлення інвалідності – 23 січня 1992 року;
період встановлення інвалідності – з 23 січня 1992 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 00 днів;
% втрати працездатності – 80,00;
01 березня 2025 року – 10 серпня 2027 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 119 515,06 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2025 року – -10 826,61 грн;
розмір пенсії з надбавками – 110 012,45 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
06 травня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області зі скаргою № ВЕБ-05001-Ф-С-25-082451, в якій висловив незгоду з відповіддю пенсійного органу, викладеною в листі від 24 квітня 2025 року; наполягав на тому, що з 20 березня 2024 року, тобто з дня ухвалення Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024, Закон № 796 не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, припис ст. 2 Закону № 3668 в частині поширення його дії на Закон № 796 також визнаний неконституційним, а тому з 20 березня 2024 року він має право на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром.
Також позивач вказував на те, що внаслідок перерахунку пенсії з 01 січня 2025 року на підставі Постанови КМУ № 1 шляхом застосування коефіцієнтів зменшення, порушена суть конституційних гарантій забезпечення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У зв`язку з цим позивач просив:
- провести перерахунок пенсії з 20 березня 2024 року;
- розрахувати та письмово повідомити суму заборгованості з пенсії, яка утворилась з 20 березня 2024 року по травень 2025 року;
- виплачувати пенсію без застосування будь-яких обмежень, передбачених необґрунтованими коефіцієнтами;
- повідомити про порядок та строки погашення заборгованості з пенсії.
У відповідь на скаргу від 06 травня 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-082451 листом від 15 травня 2025 року № 12646-12936/Т-02/8-0500/25 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило таке:
- обчислення пенсії відповідно до Закону № 796 здійснюються на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами та організаціями із заробітку, який людина одержувала за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо цей перерахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кількістю оплати праці, встановленого у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні – 5, ІІ – 4, у І зоні – 3);
- за результатами аналізу електронної пенсійної справи позивача встановлено, що його паперова справа не оцифрована, а тому документи, які визначають право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796, відсутні;
- ГУ ПФУ в Донецькій області проводить роботу щодо доукомплектування електронної пенсійної справи відповідними документами; 
- після аналізу долучених документів про право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796 та без обмеження максимальним розміром, позивач буде повідомлений додатково або зможе ознайомитись з прийнятим рішенням в особистому кабінеті вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду;
- з огляду на це станом на 01 травня 2025 року розмір пенсії позивача залишений без змін і становить 23 610,00 грн.
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії від 19 травня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 15 травня 2025 року 17:10), ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 таким чином:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 149 393,83000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 15 травня 2025 року, […];
вид перерахунку – індивідуально (масовий), індексація заробітку;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС;
серія та номер МСЕК – ДОН-07 № 54309;
дата встановлення інвалідності – 23 січня 1992 року;
період встановлення інвалідності – з 23 січня 1992 року довічно;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
01 березня 2025 року – 10 серпня 2027 року
основний розмір пенсії від середнього заробітку – 119 515,06 грн;
додаткова пенсія особа з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
цільова допомога особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2025 року – -10 826,61 грн;
розмір пенсії з надбавками – 110 062,45 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
26 травня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії (вид перерахунку – допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами).
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії від 06 червня 2026 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18), ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії позивача, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 20 390,08000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 26 травня 2025 року, […];
вид перерахунку – у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01 червня 2025 року;
підстава – пов`язаний зі зверненням № 1325 від 26 травня 2025 року;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; ліквідатор інших ядерних аварій, військовослужбовець/військовозобов`язаний – з 01 січня 2019 року; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (під час призову з запасу ВС);
серія та номер МСЕК – ДОН № 131118;
дата встановлення інвалідності – 25 липня 2000 року;
період встановлення інвалідності – з 25 липня 2000 року по 31 грудня 2054 року;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
01 червня 2025 року – 10 серпня 2027 року
мінімальна пенсія особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн;
розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків – 23 610,00 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 червня 2025 року;
розмір пенсії з надбавками – 24 984,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії проведений таким чином:
1986 рік:
період з 01 листопада 1986 року по 30 листопада 1986 року: період – 1 місяць; заробіток: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00350; коефіцієнт – 1,95531; середня по н/г – 0,00179;
сума за 1986 рік: період – 1 місяць; заробіток: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00350; коефіцієнт – 1,95531; середня по н/г – 0,00179;
всього: період – 1 місяць; заробіток: довідка – 0,00000, для розрахунку – 0,00350; коефіцієнт – 1,95531; середня по н/г – 0,00179;
дата вводу заробітку – 01 січня 2025 року;
середній заробіток – 8 913,83 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 31 жовтня 1986 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати – 2,28747;
кількість місяців заробітної плати – 1;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (8 000,00*5/17 486,60) – 2,28747;
середньомісячний заробіток для обчислення – 20 390,08000.
05 червня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою № ВЕБ-05001-Ф-С-105158, в якій висловив незгоду з висновками пенсійного органу, наведеними в листі від 15 травня 2025 року, і просив:
- провести перерахунок пенсії з 20 березня 2024 року по червень 2025 року;
- виплачувати пенсію без застосування будь-яких обмежень, передбачених необґрунтованими коефіцієнтами або зазначити підстави застосування цих коефіцієнтів та надати розрахунок пенсії з їх застосуванням;
- повідомити про порядок та строки погашення заборгованості з пенсії, що утворилася з 20 березня 2024 року.
У відповідь на звернення від 05 червня 2025 року № ВЕБ-05001-Ф-С-25-105158 листом від 01 липня 2025 року № 21196-18798/Т-02/8-0509/25 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило таке:
- обчислення пенсій особам відповідно до Закону № 796 здійснюються на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами та організаціями із заробітку, який вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня ([…]);
- підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження – первинні документи про нараховану заробітну плату, період та фактичну тривалість робочого дня і місце її виконання;
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Постанова КМУ № 1210) особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС мають право на обчислення пенсії із заробітної плати […], визначеної […] з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
- згідно з заявою про перерахунок пенсії від 26 травня 2025 року № 1325 пенсійна справа позивача опрацьована за принципом екстериторіальності; з 01 червня 2025 року розмір пенсії обчислений із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2025 року;
- право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796 та без обмеження максимальним розміром позивач матиме після долучення до електронної пенсійної справи необхідних документів;
- після аналізу долучених документів про право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796 та без обмеження максимальним розміром позивач буде повідомлений додатково, з прийнятим рішенням зможе ознайомитися в особистому кабінеті вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду.
12 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії (вид перерахунку – зміна особистих даних (ПІБ, паспортні дані, РНОКПП).
Відповідно до рішення про перерахунок пенсії від 24 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 20 червня 2025 року 09:14) ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії позивача, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 20 390,08000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 12 червня 2025 року, […];
вид перерахунку – зміна особистих даних пенсіонера;
підстава – пов`язаний зі зверненням № 1347 від 12 червня 2025 року;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; ліквідатор інших ядерних аварій, військовослужбовець/військовозобов`язаний – з 01 січня 2019 року; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (під час призову з запасу ВС);
серія та номер МСЕК – ДОН № 131118;
дата встановлення інвалідності – 25 липня 2000 року;
період встановлення інвалідності – з 25 липня 2000 року по 31 грудня 2054 року;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
13 червня 2025 року – 10 серпня 2027 року
мінімальна пенсія особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн;
розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків – 23 610,00 грн;
додаткова пенсія особа з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 червня 2025 року;
розмір пенсії з надбавками – 24 984,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
04 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії (вид перерахунку – взяття на облік (у новому районі).
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 08 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 липня 2025 року 08:19) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 20 390,08000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 04 липня 2025 року, […];
вид перерахунку – взяття на облік (від ГУ ПФУ в Донецькій області (м. Торецьк));
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; ліквідатор інших ядерних аварій, військовослужбовець/військовозобов`язаний – з 01 січня 2019 року довічно; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (під час призову з запасу ВС);
серія та номер МСЕК – ДОН № 131118;
дата встановлення інвалідності – 25 липня 2000 року;
період встановлення інвалідності – з 25 липня 2000 року по 31 грудня 2054 року;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
01 серпня 2025 року – 28 лютого 2026 року
мінімальна пенсія особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн;
розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків – 23 610,00 грн;
додаткова пенсія особа з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 серпня 2025 року;
розмір пенсії з надбавками – 24 984,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
Як свідчить рішення про перерахунок пенсії від 09 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 09 липня 2025 року 09:32) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії позивача таким чином:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 20 390,08000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 01 серпня 2025 року, […];
вид перерахунку – у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01 серпня 2025 року;
підстава – 294 особливість;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; ВПО воєнний стан – з 27 травня 2022 року довічно; ліквідатор інших ядерних аварій, військовослужбовець/військовозобов`язаний – з 01 січня 2019 року довічно; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (під час призову з запасу ВС);
серія та номер МСЕК – ДОН № 131118;
дата встановлення інвалідності – 25 липня 2000 року;
період встановлення інвалідності – з 25 липня 2000 року по 31 грудня 2054 року;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 17 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 17 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
01 серпня 2025 року – 28 лютого 2026 року
мінімальна пенсія особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн;
розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків – 23 610,00 грн;
додаткова пенсія особа з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 серпня 2025 року;
розмір пенсії з надбавками – 24 984,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
06 серпня 2025 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою № ВЕБ-04001-Ф-С-25-155994, в якій висловив незгоду з діями ГУ ПФУ в Донецькій області щодо перерахунку (обчислення розміру) його пенсії, а також з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 09 липня 2025 року щодо розрахунку його пенсії з 01 серпня 2025 року з мінімальної пенсії особам з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи (23 610,00 грн), в результаті якого розмір пенсії з надбавками склав 24 948,00 грн, та просив:
- провести перерахунок пенсії з 20 березня 2024 року;
- розрахувати та письмово повідомити суму заборгованості з пенсії, яка утворилася з 20 березня 2024 року по серпень 2025 року;
- виплачувати пенсію без застосування будь-яких обмежень, передбачених необґрунтованими коефіцієнтами;
- переглянути розмір пенсії відповідно до ст. 54 Закону № 796 без її обмеження максимальним розміром, починаючи з 20 березня 2024 року;
- відновити виплату пенсії в розмірі, визначеному з додержанням вимог законодавства, без будь-яких обмежень.
У відповідь на звернення від 06 серпня 2025 року № ВЕБ-04001-Ф-С-25-155994 листом від 04 вересня 2025 року № 40852-30942/Т-01/8-0400/25 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило таке:
- згідно з ч. 3 ст. 67 Закону № 796 максимальний розмір пенсії […] не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
- Рішенням КСУ № 2-р(II)/2024 припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 визнаний неконституційним;
- до визначення порядку і асигнувань для виконання рішення і висновків, викладених в Рішенні КСУ № 2-р(II)/2024, виплата раніше призначених (перерахованих) пенсій, обчислених в розмірі відшкодування фактичних збитків, продовжується у визначених до виплати розмірах;
- положення, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не застосовуються після 20 березня 2024 року при призначенні пенсії за нормами Закону № 796 вперше та при переведенні на пенсію за нормами цього Закону;
- підстав для виплати позивачу пенсії з 20 березня 2024 року без урахування обмежень, передбачених ч. 3 ст. 67 Закону № 796, немає;
- для перегляду пенсійної справи позивача вживаються необхідні заходи, зазначені в листі ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 травня 2025 року № 12646-12936/Т-02/8-0500/25; крім того ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звернулося до ГУ ПФУ в Донецькій області з листом від 20 серпня 2025 року № 0400-010312-9/157662 щодо доопрацювання цієї електронної пенсійної справи.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 08 серпня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 серпня 2025 року 08:03) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії позивача виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 325 пенсія по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків);
умови призначення – ст. 54 Закону № 796;
середньомісячний заробіток – 20 390,08000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 08 серпня 2025 року, […];
вид перерахунку – у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01 серпня 2025 року;
підстава – службова записка від 07 серпня 2025 року № 119472/01-16;
особливості – І категорія – ліквідатори; особи з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС; ВПО воєнний стан – з 27 травня 2022 року довічно; ліквідатор інших ядерних аварій, військовослужбовець/військовозобов`язаний – з 01 січня 2019 року довічно; не є базою оподаткування; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; призначення за рішенням суду; розмір мінімальної пенсії за рішенням суду – з 01 лютого 2025 року довічно;
інвалідність:
група інвалідності, причина – друга група, каліцтво/захворювання, пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (під час призову з запасу ВС);
серія та номер МСЕК – ДОН № 131118;
дата встановлення інвалідності – 25 липня 2000 року;
період встановлення інвалідності – з 25 липня 2000 року по 31 грудня 2054 року;
особливий статус – особа з інвалідністю, прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок війни;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 44 роки 00 місяців 20 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 24 роки 00 місяців 20 днів;
додаткові роки за Список 1 – 20 років 00 місяців 00 днів;
в тому числі: Робота під час ліквідації аварії на ЧАЕС за Списком № 1 – 00 років 00 місяців 21 день;
% втрати працездатності – 80,00;
01 серпня 2025 року – 28 лютого 2026 року
мінімальна пенсія особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн;
розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків – 23 610,00 грн;
додаткова пенсія особа з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС, Постанова КМУ № 112, п. 5 – 379,60 грн;
цільова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи – 50,00 грн;
підвищення особам з інвалідністю армії, прирівняних до осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (40% від 2 361,00 грн) – 944,40 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 серпня 2025 року;
розмір пенсії з надбавками – 24 984,00 грн;
максимальний розмір пенсії – 23 610,00 грн;
[…].
Отже, надані суду письмові докази свідчать про те, що щонайменше з 01 березня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області, а в подальшому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виплачують ОСОБА_1 пенсію з обмеженням максимальним розміром.
Рішення про призначення (перерахунок) пенсії ОСОБА_1 до 01 березня 2025 року суду не надані, поряд із цим між сторонами немає спору про те, що з 20 березня 2024 року виплата пенсії позивача також проводилась з обмеженням максимальним розміром.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 78 КАС, зважаючи на відсутність у суду сумніву у достовірності такої обставини як факт виплати позивачеві пенсії з 20 березня 2024 року з обмеженням максимальним розміром, (позаяк це відповідає поведінці пенсійних органів у подібних правовідносинах, що підтверджено численною судовою практикою), а також добровільності визнання відповідачами цієї обставини, наявні підстави для звільнення від доказування вказаної обставини.
Поряд із цим суду не надані докази, зокрема, (рішення про перерахунок пенсії), які б зумовлювали висновок про те, що ГУ ПФУ в Донецькій області, а в подальшому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при визначення розміру пенсії позивача до виплати з 01 січня 2025 року на підставі положень ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1 застосовувало понижуючі коефіцієнти.
Надані суду рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 10 квітня 2025 року 13:38), від 24 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 23 квітня 2025 року 14:45), від 19 травня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 15 травня 2025 року 17:10), від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18), від 24 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 20 червня 2025 року 09:14), від 09 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 09 липня 2025 року 09:32), від 08 серпня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 серпня 2025 року 08:03) не містять відомостей про те, що розмір пенсії позивача до виплати визначений на підставі положень ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1.
Рішення (протокол) про перерахунок пенсії від 07 квітня 2025 року, на який посилається позивач в якості доказу застосування понижуючих коефіцієнтів відповідно до ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1 з 01 січня 2025 року суду не надане; з клопотанням про витребування цього рішення (протоколу) позивач до суду не звертався; вжиті судом заходи офіційного з`ясування обставин у справі також не призвели до встановлення і підтвердження цієї обставини.
Також суд встановив, що до 01 червня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону № 796 був обчислений із середнього заробітку 149 393,83 грн і становив 119 515,06 грн, (із розрахунку: 149 393,83 грн х 80% = 119 515,06 грн), про що свідчать рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 10 квітня 2025 року 13:38), від 24 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 23 квітня 2025 року 14:45), від 19 травня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 15 травня 2025 року 17:10).
Починаючи з 01 червня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений із середньомісячного заробітку 20 390,08 грн і установлений в розмірі мінімальної пенсії особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн, про що свідчать рішення про перерахунок пенсії від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18), від 24 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 20 червня 2025 року 09:14), від 09 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 09 липня 2025 року 09:32), від 08 серпня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 серпня 2025 року 08:03).
Будь-які інші докази щодо предмета доказування сторони не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Висновки суду по суті позовних вимог.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 796 Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, […].
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 796 одним із принципів державної політики в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи […] є соціальний захист людей, повне відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС – громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Ст. 13 Закону № 796 визначає обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 796 установлено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її, в тому числі, за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами […], які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій регламентовано нормами ст. 14 Закону № 796.
Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для встановлення пільг і компенсацій особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (ст. ст. 10, 11 і ч. 3 ст. 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесені до категорії 1.
Пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, визначені ст. 49 Закону № 796.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:
а) державної пенсії;
б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, регламентована нормами ст. 54 Закону № 796.
Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, […] можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. […].
Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок виконання обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796.
Позивачеві призначена пенсія по інвалідності (у розмірі відшкодування фактичних збитків) на підставі ст. 54 Закону № 796.
08 липня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі – Закон № 3668), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року.
Ст. 2 Закону № 3886 установлений максимальний розмір пенсії.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 3886 максимальний розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до […], Закону № 796, […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. […].
Згідно з абз. 1-2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3886 обмеження пенсії […] максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом, виплата пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону № 1058 та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії […], встановленому цим Законом.
На підставі підп. 6 п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3886 ч. 3 ст. 67 Закону № 796, (яка, крім іншого, визначає порядок підвищення розміру пенсій, передбачених Законом № 796), викладена в такій редакції:
«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
20 березня 2024 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(ІІ)/2024 у справі № 3-123/2023(229/23) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів ст. 2 Закону № 3668, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 (щодо гарантованого рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) (далі – Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024).
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами.
Згідно з п. 2 Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024 припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
В Рішенні № 2-р(ІІ)/2024 Конституційний Суд України, з-поміж іншого, зазначив:
«[…]
5.14. На підставі викладеного Конституційний Суд України дійшов висновку, що запроваджене обмеження максимального розміру пенсії […] осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призвело до порушення сутності конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб, що є порушенням зобов`язань держави, які випливають зі змісту ст. 3, 16, 50 Конституції України в їх взаємозв`язку.
Наведене свідчить про те, що приписи ст. 2 Закону № 3668, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796, що обмежують максимальний розмір пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не відповідають ст. 1, 3, 16, ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 50 Конституції України.
6. Із ч. 1 ст. 8 Конституції України як імперативу правовладдя («в Україні визнається і діє принцип верховенства права») випливає вимога юридичної визначеності. «Юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна додержувати взятих на себе зобов`язань щодо людей або виконувати їм обіцяне [принцип «правомірного сподівання»]» […].
Складником принципу юридичної визначеності як вимоги правовладдя є принцип правомірних сподівань (legitimate expectations), який, за тлумаченням Венеційської Комісії, виражає ідею, що органи публічної влади повинні додержуватись не лише приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених [у особи] сподівань; згідно з доктриною правомірних сподівань – ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх правомірних сподівань […].
У контексті цього конституційного провадження юридичну визначеність за доктриною правомірних сподівань слід розуміти як право особи розраховувати не лише на стабільність приписів актів права, чітке розуміння юридичних наслідків їх застосування, а також на послідовність законодавця в питаннях регулювання соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до їхнього юридичного статусу.
[…]
6.2. […]
Виходячи з п. 1 ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 54 Закону № 796 Конституційний Суд України зазначає, що держава гарантувала пенсію учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, через погіршення стану здоров`я цих осіб, зокрема інвалідність, спричинену участю в роботах, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки до осіб з інвалідністю належать особи зі стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати їх повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими […], потерпілі від Чорнобильської катастрофи, яких віднесено до категорії 1, протягом усього або частини свого життя залежать від соціального забезпечення, яке їм гарантувала держава.
У Рішенні від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України наголосив, що «соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які втратили здоров`я внаслідок того, що держава свого часу зобов`язала їх взяти участь у подоланні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС – катастрофи планетарного масштабу, та які зазнали інвалідності внаслідок таких дій, а також перед особами з інвалідністю з числа потерпілих від цієї катастрофи не мають залежати від фінансових можливостей держави та її економічного становища» (перше речення абз. 9 підп. 2.5.1 п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини).
6.3. Зважаючи на те, що пенсію ОСОБА_3 призначено відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 у редакції, яка не допускала будь-якого обмеження максимального розміру пенсії, а приписом першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 у редакції, чинній на час призначення пенсії, було гарантовано щорічне підвищення пенсії без обмеження її максимального розміру, суб`єкт права на конституційну скаргу мав усі підстави розраховувати на стабільність законодавства. Якраз відтоді в нього виникли правомірні сподівання, що право на встановлений йому рівень соціального захисту є гарантованим. Унаслідок подальших дій законодавця цю гарантію скасовано: ОСОБА_3 позбавлено права на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру, що становило втручання у право власності та спричинило виникнення у суб`єкта права на конституційну скаргу відчуття краху правомірних сподівань.
Наведене дає підстави вважати, що приписи ст. 2 Закону № 3668 у частині вимог щодо обмеження максимального розміру пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що на них поширюється дія Закону № 796, першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 суперечать вимогам частин ч. 1, 2 ст. 8, ч. 1 ст. 41 Конституції України.
[…]».
Верховний Суд в постанові від 04 липня 2024 року у справі № 580/7744/23 навів такі висновки щодо застосування норм ч. 3 ст. 67 Закону № 796, ст. 2 та п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3886, в тому числі з урахуванням Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024:
«[…]
40. Так, обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом № 3668.
41. Згідно зі ст. 2 Закону № 3668, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, (в редакції, чинній на час здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до […], Закону № 796, […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
42. Разом з тим, ч. 3 ст. 67 Закону № 796 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
43. Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668, зокрема, Закону № 796, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
44. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 травня 2018 року у справі № 704/87/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17, від 15 травня 2019 року у справі № 554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 161/14321/16-а, від 10 грудня 2020 року у справі № 580/492/19, від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23, від 15 листопада 2023 року у справі № 120/6735/23, від 28 лютого 2024 року у справі № 240/20830/21 та від 24 квітня 2024 року у справі № 580/365/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції.
45. Аналізуючи доводи касаційної скарги, які, серед іншого, стосуються неправильного застосування судами попередніх інстанцій п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668, колегія суддів зазначає наступне.
46. Згідно з абз. 1, 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668 обмеження пенсії […] максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом.
47. Пенсіонерам, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом, виплата пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону № 1058 та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії […], встановленому цим Законом.
48. Аналізуючи норми абз. 1, 2 п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що вказані норми Закону № 3668 стосуються пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
49. Так, як було зазначено вище, згідно з абз. 1 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 обмеження пенсії […] максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом.
50. Однак, при цьому абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668 визначено, що пенсіонерам, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії […] перевищує максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону № 1058 та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії […] відповідатиме максимальному розміру пенсії […], встановленому цим Законом.
51. Суд вказує, що наведені в п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668 норми є спеціальними, оскільки їх дія розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом тощо).
52. На цій підставі, колегія суддів зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону № 3668 щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли бути звужені. У зв`язку з цим положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668, застосовуються у системному зв`язку між собою.
53. Таким чином, п. 2 розділу ІІ Закону № 3668 в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких станом на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
54. Водночас Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 589/3997/16-а та вказав, що п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених ст. 50-1 Закону № 1789, а з 14 жовтня 2014 року – абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697.
55. Таким чином, текстуальний аналіз п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668 дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень ст. 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія […] призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
56. Аналогічного висновку щодо застосування п. 2 розділу ІІ Закону № 3668 дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 01 вересня 2022 року у справі № 380/10419/21, від 22 грудня 2022 року у справі № 440/4371/18, від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20, від 14 червня 2023 року у справі № 260/2959/21, від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23 та від 15 листопада 2023 року у справі № 120/6735/23.
57. Разом з тим, тлумачення п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668 в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія […] була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії […], встановлений Законом № 3668, 2) яким пенсія […] була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії […], встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
58. Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого ст. 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
59. Такий підхід відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 06 вересня 2012 року № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі – Закон № 5207) вважається непрямою дискримінацією – ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
60. При цьому, колегія суддів, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20 та від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23, зазначає, що норми п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668 є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668 та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону. Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668).
61. Суд також зауважує, що норми ст. 2 Закону № 3668 також кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 67 Закону № 796.
62. Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
63. Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 вересня 2023 року у справі № 120/1602/23 та від 25 січня 2023 року у справі № 380/12268/20.
[…]
68. Стосовно врахування судами попередніх інстанцій під час вирішення спірних правовідносин Рішення КСУ № 2-р(ІІ)/2024, […], колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
69. КСУ у межах розгляду справи № 3-123/2023(229/23), у рішенні № 2-р(ІІ)/2024 дійшов висновку, що припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).
73. У п. 2 резолютивної частини вказаного рішення зазначено, що означені приписи Закону № 3668 та Закону № 796 втрачають чинність з дня ухвалення цього рішення.
74. За приписами ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
75. Позиція Верховного Суду щодо застосування цієї норми Конституції України, сформована, зокрема, у постановах від 09 листопада 2018 року у справі № 747/1151/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 826/7385/16, від 22 січня 2019 року у справі № 826/562/16, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/3169/16, від 31 липня 2019 року у справі № 826/3432/16, від 30 березня 2021 року у справі № 620/614/20, від 25 листопада 2021 року у справі № 200/941/20-а та від 27 вересня 2023 року у справі №260/1656/22.
76. Із зазначеними положеннями Конституції України також узгоджується п. 3 ч. 1 ст. 61 Закону України від 24 серпня 2023 року № 3354-IX «Про правотворчу діяльність» (набрав чинності 20 вересня 2023 року та буде введений в дію в дію через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, далі – Закон № 3354), відповідно до якого нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент визнається таким, що втратив чинність, у разі, якщо Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
77. Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у ч. 1 ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі – Закон № 2136).
78. Разом з тим, відповідно до ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.
79. Згідно з ч. 3, 6 ст. 57 Закону № 3354 моментом набрання чинності нормативно-правовим актом є 0 годин дня, наступного за днем його опублікування в порядку, встановленому законом, якщо:
1) інше не визначено Конституцією України та (або) законом;
2) більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
Моментом припинення дії нормативно-правового акта є 24 година дня відповідного строку (терміну), якщо інше не визначено Конституцією України, законом або більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
У разі якщо припинення дії нормативно-правового акта здійснюється на підставі рішення суду, дія нормативно-правового акта припиняється з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
80. При цьому відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 94 Закону № 2136 процедуру і порядок офіційного оприлюднення актів Суду в Залі засідань Суду та на офіційному веб-сайті Суду встановлює Регламент Конституційного Суду України, ухвалений на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України постановою Конституційного Суду України від 22 лютого 2018 року № 1-пс/2018 (далі – Регламент).
81. Згідно з ч. 1 параграфу 76 Регламенту акти Суду за результатами конституційного провадження офіційно оприлюднюються не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення.
82. Таким чином, за загальним правилом (якщо рішенням Конституційного Суду України не передбачено інше) «попередня» норма (яка є предметом перевірки на конституційність) діє до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма (що змінює законодавче врегулювання за наслідками цього рішення КСУ і може передбачати як нові права, так і нові обов`язки та обмеження для суб`єкта приватного права) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня за днем опублікування відповідного рішення. Такий підхід відповідає принципам правової визначеності та справедливості, а також положенням ч. 1 ст. 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
83. Вказане повною мірою узгоджується також і з положеннями ст. 58 Закону № 3354, відповідно до яких пряма дія нормативно-правового акта у часі означає, що його норми поширюються на суспільні відносини, що виникли після набрання ним чинності. Норми нормативно-правового акта поширюються на суспільні відносини, що виникли до дня набрання ним чинності та продовжують існувати на день набрання ним чинності, з дня набрання чинності цим нормативно-правовим актом.
84. Таким чином колегія суддів доходить висновку про те, що в Україні презюмується конституційність та обов`язковість виконання для всіх, у тому числі і для судів, усіх без винятку законів, що прийняті Верховною Радою України та підписані Президентом України, і це повною мірою відповідає принципам розподілу державної влади.
Визнана Конституційним Судом України неконституційною норма закону втрачає чинність з дня ухвалення відповідного рішення або пізніше (про що зазначається у рішенні Конституційного Суду України), зберігаючи при цьому свою дію до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма» (яка змінює законодавче врегулювання за наслідками відповідного рішення КСУ) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня, що повною мірою узгоджується з порядком оприлюднення рішень КСУ, який передбаченим Регламентом.
Вказане свідчить про те, що рішення Конституційного Суду України мають лише пряму (перспективну) дію в часі (змінюючи замість законодавця закон (законодавче регулювання)) і поширюються на суспільні відносини, що виникли після набрання ним чинності, гарантуючи, при цьому, конституційний принцип розподілу державної влади, а також стабільність суспільно-управлінських відносин в Україні. При цьому визначені темпоральні межі чинності положень нормативно-правового акта, що визнаний неконституційним, забезпечує неможливість настання непередбачуваних наслідків, зокрема, для правової та бюджетної системи, а також суб`єкта (позивач або відповідач), на користь якого винесено судове рішення.
85. Отже правова позиція КСУ щодо неконституційності приписів ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами, та першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення КСУ відповідного рішення, тобто з 21 березня 2024 року.
86. Враховуюче зазначене вище, Суд зауважує, що у період з 01 березня 2023 року по 20 березня 2024 року положення ст. 2 Закону № 3668, що поширює свою дію на Закон № 796, та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню відповідачем.
87. З урахуванням наведеного, Суд зазначає, що відповідач, керуючись положеннями вказаних законів і обмежуючи розмір пенсійної виплати позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у період з 01 березня 2023 року по 20 березня 2024 року діяв правомірно.
88. Водночас, враховуючи висновки КСУ, викладені у рішенні № 2-р(II)/2024, Суд наголошує, що з 21 березня 2024 року правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.
[…]».
Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 580/11667/23.
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд відзначає, що рішення (дії) пенсійних органів, які полягали в обмеженні розміру пенсійної виплати позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у період по 20 березня 2024 року включно, були правомірними та мали правове підґрунтя у вигляді норм ч. 3 ст. 67 Закону № 796 та ч. 1 ст. 2 Закону № 3886.
Разом з цим, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України 20 березня 2024 року Рішення № 2-р(ІІ)/2024, яким припис ст. 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796 зі змінами та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), з 21 березня 2024 року у пенсійного органу не було правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , з-поміж іншого, просить суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обмеження максимальним розміром пенсії, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону № 796, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 01 березня 2024 року;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо обмеження максимальним розміром, передбаченим ч. 3 ст. 67 Закону № 796, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 01 березня 2024 року.
З огляду на встановлені фактичні правові обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 04 липня 2024 року у справі № 580/7744/23 та від 24 лютого 2025 року у справі № 580/11667/23, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій:
- ГУ ПФУ в Донецькій області, які полягали в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 21 березня 2024 року;
- ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які полягали в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01 серпня 2025 року.
Разом з цим, виходячи з того, що правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів ст. 2 Закону № 3668, що поширює свою дію на Закон № 796, та першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796 має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 2-р(ІІ)/2024, тобто з 21 березня 2024 року, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01 березня 2024 року.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01 березня 2024 року, позаяк до липня 2025 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не проводило нарахування і виплату позивачеві пенсії, не приймало рішень про її призначення чи перерахунок.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 08 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 липня 2025 року 08:19) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 (вид перерахунку – взяття на облік від ГУ ПФУ в Донецькій області (м. Торецьк), визначивши розмір пенсії до виплати з 01 серпня 2025 року із застосуванням обмеження максимальним розміром.
Відтак, в цій частині вимог саме з 01 серпня 2025 року суд визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, які полягали в обмеженні пенсії позивача максимальним розміром.

Щодо застосування ст. 49 Закону № 4085 і Постанови КМУ № 1.
Спірні правовідносини виникли в умовах правового режиму воєнного стану.
Абз. 3 підп. 2 п. 22 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі – БК) установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.
Ст. 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі – Закон № 4059) установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до […], законів України […], № 796, […], (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
03 січня 2025 року відповідно до ст. 46 Закону № 4085 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі – Постанови КМУ № 1).
П. 1 Постанови КМУ № 1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до […], Закону № 796, […], (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
[…].
Згідно з п. 3 Постанови КМУ № 1 ця постанова набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 01 січня 2025 року.
Разом з цим суд відзначає, що Конституційний Суд України в рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, серед іншого, зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.
Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься у ч. 3 ст. 22 Конституції України, Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.
Так, Конституційний Суд України зазначив, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеження.
У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними.
Конституційний Суд України також наголосив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
Визнання законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянин Конституційний Суд України розцінює як скасування або обмеження цих прав і свобод.
Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до чинного законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.
Ст. 46 Закону № 4059 та п. 1 Постанови КМУ № 1 установлено додаткові підстави для обмеження розміру пенсій, призначених на підставі Закону № 796, шляхом застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, тобто йдеться про звуження прав цієї категорії осіб, які їм гарантовані нормами спеціального закону – Закону № 796.
Ст. 46 Закону № 4059 та п. 1 Постанови КМУ № 1 фактично змінили умови та норми пенсійного забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і мають право на пенсію за Законом № 796, без внесення відповідних змін до Закону № 796 та/або Закону № 1058, що порушує гарантії пенсійного забезпечення таких осіб, установлені Конституцією України і Законом № 796.
У рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 30 листопада 2010 року № 22-рп/2010 Конституційний Суд України навів висновок про те, що законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.
Скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст. 6, ч. 2 ст. 19, ст. 130 Конституції України.
Тож у разі суперечності між правовими нормами закону про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають норми спеціальних законів.
До того ж, як було вказано вище, у рішенні від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України наголосив, що «соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які втратили здоров`я внаслідок того, що держава свого часу зобов`язала їх взяти участь у подоланні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС – катастрофи планетарного масштабу, та які зазнали інвалідності внаслідок таких дій, а також перед особами з інвалідністю з числа потерпілих від цієї катастрофи не мають залежати від фінансових можливостей держави та її економічного становища».
Згідно з Рішенням КСУ № 2-р(ІІ)/2024 норми щодо обмеження максимального розміру пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на яких поширюється дія Закону № 796, суперечать вимогам частин ч. 1, 2 ст. 8, ч. 1 ст. 41 Конституції України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з висновком Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
З огляду на викладене та виходячи з присів ст. 7 КАС до спірних правовідносин, які виникли в період чинності ст. 46 Закону № 4085 і Постанови КМУ № 1, належало застосовувати норми Закону № 796, а не ст. 46 Закону № 4085 і Постанови КМУ № 1.
Оскільки Закон № 796, як спеціальний закон, і Закон № 1058 не містять правових норм, які б передбачали обмеження розміру пенсій, установлених для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, шляхом застосування до суми перевищення певних коефіцієнтів, до спірних правовідносин не підлягали застосуванню положення ст. 46 Закону № 4059 та Постанови КМУ № 1.
Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 , серед іншого, просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо застосування з 01 березня 2024 року коефіцієнтів виплати зменшення пенсії, передбачених ст. 46 Закону № 4085 та закріплених п. 1 Постанови КМУ № 1, до призначеної відповідно до ст. 54 Закону № 796 у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження, пенсії по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Ці позовні вимоги не підлягають задоволенню як безпідставні, оскільки:
по-перше, норми ст. 46 Закону № 4085 та п. 1 Постанови КМУ № 1 до правовідносин, що виникли до 01 січня 2025 року, взагалі не застосовувались і не могли бути застосовані;
по-друге, в період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року норми ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1 хоч і були чинними, проте фактично до визначення розміру пенсії позивача не застосовувались.
Так, рішення про перерахунок пенсії від 11 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 10 квітня 2025 року 13:38), від 24 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 23 квітня 2025 року 14:45), від 19 травня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 15 травня 2025 року 17:10), від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18), від 24 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 20 червня 2025 року 09:14), від 09 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 09 липня 2025 року 09:32), від 08 серпня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 серпня 2025 року 08:03) не містять відомостей про те, що розмір пенсії позивача до виплати визначений на підставі положень ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1.
Твердження позивача про те, що ГУ ПФУ в Донецькій області та/або ГУ ПФУ в Дніпропетровській області обмежувало максимальний розмір його пенсії у спосіб, передбачений ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1, тобто шляхом застосування відповідних коефіцієнтів до суми перевищення, не підтверджено належними доказами.

Щодо права позивача на одержання пенсії у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження, відповідно до ст. 54 Закону № 796, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання […] внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. […]
За правилами ч. 2 ст. 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Суд встановив, що до 01 червня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 був обчислений відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 із середнього заробітку 149 393,83 грн і становив 119 515,06 грн, (із розрахунку: 149 393,83 грн х 80% = 119 515,06 грн), про що свідчать рішення про перерахунок пенсії від 11 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 10 квітня 2025 року 13:38), від 24 квітня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 23 квітня 2025 року 14:45), від 19 травня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 15 травня 2025 року 17:10).
Починаючи з 01 червня 2025 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 обчислений із середньомісячного заробітку 20 390,08 грн і установлений в розмірі мінімальної пенсії особам з інвалідністю ЧАЕС – 23 610,00 грн, про що свідчать рішення про перерахунок пенсії від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18), від 24 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 20 червня 2025 року 09:14), від 09 липня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 09 липня 2025 року 09:32), від 08 серпня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 08 серпня 2025 року 08:03).
Рішення про перерахунок пенсії від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18) в частині визначення основного розміру пенсії ОСОБА_1 , рівно як і дії пенсійних органів щодо визначення основного розміру пенсії позивача не є предметом спору у справі, що розглядається.
Разом з цим позивач просить захистити його порушене право шляхом зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату пенсії, в тому числі «відповідно до ст. 54 Закону № 796 у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження».
Відтак, для правильного обрання належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача суду належить надати відповідь на питання про те, чи має право ОСОБА_1 на пенсію у розмірі 80% відшкодування фактичних збитків із заробітку, одержаного в зоні відчуження, відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796.
Виходячи зі змісту досліджених судом рішень про перерахунок пенсії, суд відзначає, що до 01 червня 2025 року пенсійні органи не ставили під сумнів наявність у позивача права на обчислення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796 із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Зміну методики визначення основного розміру пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Донецькій області обґрунтовує тим, що «за результатами аналізу електронної пенсійної справи позивача встановлено, що його паперова справа не оцифрована, а тому документи, які визначають право на обчислення розміру пенсії відповідно до Закону № 796, відсутні».
Суд відзначає, що позивач не може нести відповідальність і зазнавати негативних наслідків через невиконання (неналежне виконання) пенсійним органом його обов`язків, пов`язаних із формуванням пенсійних справ, їх зберіганням тощо.
Відтак, той факт, що паперова справа позивача не була оцифрована, не може слугувати підставою для перегляду середньомісячного заробітку з якого обчислюється пенсія ОСОБА_1 .
До того ж позивач надав пенсійним органам довідку Військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 1986 року № 35, яка міститься в матеріалах його електронної пенсійної справи, наданих як ГУ ПФУ в Донецькій області, так і ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Однак будь-якої правової оцінки цій довідці пенсійні органи не надали.
Суд критично оцінює твердження ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що ним були вжиті заходи, «спрямовані на приведення пенсії позивача у відповідність до вимог законодавства», позаяк ні Закон № 796, ні Закон № 1058 не передбачає такої підстави для проведення перерахунку пенсії.
Також суд критично оцінює посилання ГУ ПФУ в Донецькій області на постанову Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, установ і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища» (далі – Постанова Ради Міністрів УРСР № 207-7), роз`яснення Держкомпраці УРСР і Укрпрофради від 08 січня 1987 року № 05/2-25-2, № 03-51-8 і його твердження про те, що «підстав для прийняття довідок про заробітну плату, в яких тарифна ставка (посадовий оклад) збільшена на 100%, а потім застосована кратна оплата праці, у органів Пенсійного фонду немає».
У випадку позивача ГУ ПФУ в Донецькій області не вказало на підставі яких саме документів і відомостей дійшло висновку, що розмір заробітку ОСОБА_1 , одержаного в зоні відчуження, не відповідає вимогам законодавства, в чому саме полягає таке порушення; чи проводилась перевірка довідки про заробітну плату позивача і первинних документів, на підставі яких вона видана, які висновки такої перевірки тощо.
До того ж як адміністративні органи в розміні п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073), при виникненні визначених законом підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 пенсійні органи мали приймати відповідні рішення з додержанням принципів адміністративної процедури, визначених ч. 1 ст. 4 цього Закону, до яких належать: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Рішення про перерахунок пенсії від 06 червня 2025 року № 914210136230 (дата-час розрахунку: 03 червня 2025 року 11:18) в частині зміни середньомісячного заробітку, з якого обчислюється основний розмір пенсії ОСОБА_1 , вочевидь не відповідає таким принципам адміністративної процедури як верховенство права, у тому числі законність та юридична визначеність; обґрунтованість; добросовісність і розсудливість; презумпція правомірності дій та вимог особи; офіційність; гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Підсумовуючи викладене та виходячи з положень ч. 2 ст. 9 КАС, для цілей повного захисту конституційного права позивача як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист, порушеного протиправними діями відповідачів є покладання на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області обов`язку здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону № 796 (у розмірі 80% заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках), з 21 березня 2024 року, встановивши розмір пенсії до виплати без обмеження її максимальним розміром, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
Покладаючи на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області обов`язок здійснити перерахунок і виплату пенсії з 21 березня 2024 року, суд виходить з того, що на час розгляду справи ОСОБА_1 перебуває на обліку саме в цьому територіальному органі Пенсійного фонду.
Застосований спосіб захисту передбачає нарахування та виплату пенсії позивачеві без обмеження максимальним розміром без вказівки на конкретну норму права, якою таке обмеження може передбачатися, позаяк спеціальний закон – Закон № 796 не передбачає можливості обмеження максимальним розміром пенсій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відтак, немає необхідності уточнювати, що при перерахунку і виплаті пенсії на виконання рішення суду у цій справі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не повинно застосовувати норми ст. 46 Закону № 4085 і п. 1 Постанови КМУ № 1.
Позовні вимоги в частині покладання на пенсійний орган обов`язку в подальшому виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, як такі, що заявлені на майбутнє, також не підлягають задоволенню. 
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 60-2 Закону № 796 виплата, припинення та поновлення виплати пенсій здійснюються відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та Законом України «Про адміністративну процедуру».
Виплата пенсії за минулий час регламентована нормами ст. 46 Закону № 1058.
Так, згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Абз. 1 ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що положення ст. 46 Закону № 1058 (щодо неможливості обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач прагнув захистити своє право на отримання нарахованих сум пенсії в повному обсязі (без обмеження виплати пенсії максимальним розміром).
Таким чином, у спірних правовідносинах по суті йдеться про виплату нарахованих сум пенсії, які позивач не отримав з вини пенсійного органу, внаслідок протиправного обмеження виплати пенсії максимальним розміром.
Відтак, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 позивач має право на отримання таких сум пенсії без обмеження будь-яким строком.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»; як особа з інвалідністю ІІ групи – на підставі положень п. 9 ч. 1 ст. 5 цього Закону.
Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані, а тому судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 26) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягали в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 21 березня 2024 року.
3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягали в обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01 серпня 2025 року.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у розмірі 80% заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках), з 21 березня 2024 року, встановивши розмір пенсії до виплати без обмеження її максимальним розміром, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
5. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
8. Повне судове рішення складено 28 квітня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко