Справа №243/8998/25
Провадження №2/243/243/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Слов`янськ 
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі: 
Головуючого судді - Соловйової О.О., 
за участю секретаря судового засідання - Коваленка В.В. 
Учасники справи:
від позивачів: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від третьої особи, ОСОБА_1 : Таш`ян Р.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Грецький Вячеслав Георгійович до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко Андрій Вікторович про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року адвокат Грецький В.Г., діючи на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 червня 2021 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 42 790 доларів США, що підтверджено власноручно написаною останнім розпискою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 , позивачі, які прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини. Нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з наданої розписки не може встановити безспірність нотаріальної дії. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позбавляє позивачів можливості оформити спадщину у позасудовому порядку. З наведених підстав позивачі просять суд визнати за ОСОБА_2 , якій належить 2/3 частки спадкового майна, та ОСОБА_3 , якій належить 1/3 частки спадкового майна, право приватної власності на грошові кошти у сумі 42 790 доларів США, в порядку спадкування.
Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 21.01.2026 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 04.03.2026 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи по суті призначено на 25.03.2026.
У судовому засіданні 25.03.2026 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позові.
Відповідач, Слов`янська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Третя особа, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, пояснення не надав. 
Від третьої особи, Приватного нотаріусу Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко Андрій Вікторович надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень щодо розгляду справи без його участі не має.
Від третьої особи, ОСОБА_1 надійшли пояснення на позов, в яких позовні вважає необґрунтованими з таких підстав. Відповідно до тексту вказаної розписки він дійсно отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 42 790 доларів США в рахунок оплати двох квартир у домі, що будується в м. Харкові. Ця розписка посвідчує обов`язок ОСОБА_1 передати у власність ОСОБА_5 дві квартири після завершення їх будівництва та не містить обов`язку повернути сплачені грошові кошти. Ця розписка не посвідчує право грошової вимоги і не є договором позики або іншим договором про надання у борг грошової суми. Таким чином, право вимоги на суму 42 790 доларів США до ОСОБА_1 не входить до складу спадщини, оскільки такого права у спадкодавця не було. З наведених підстав ОСОБА_1 просить суд у задоволені позову відмовити.
ОСОБА_1 не відмовлявся і не відмовляється завершити будівництво зазначеного будинку для передачі квартир, але станом на момент написання розписки - 2021 рік він не міг передбачити ті негативні процеси, що відбудуться на початку 2022 року, та які продовжуються зараз, а саме: повномасштабне воєнне вторгнення російської федерації 24 лютого 2022 року в Україну, й негативні наслідки такого вторгнення: введення воєнного стану на всій території України; знищення інфраструктури держави; захоплення (окупацію) міст, сіл та інших адміністративних одиниць держави; чисельна мобілізація; зменшення кількості робочої сили; значне підвищення курсу долара; зниження темпів економічного розвитку; підвищення інфляції; знищення заводів будівельних матеріалів вітчизняного виробництва, як результат підвищення цін на будівельні матеріали в декілька разів; руйнування енергосистеми, як результат відсутність електроенергії неможливість здійснювати будівельні процеси на майданчику протягом 2022-2025 роки.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.
Згідно копії розписки від 24 червня 2021 року, наданої позивачами, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 42 790 доларів США в рахунок оплати квартир АДРЕСА_1 . Квартири будуть передані у власність ОСОБА_5 до 31.03.2022 року. При передачі квартири розписка підлягає поверненню ОСОБА_1 .
З копії свідоцтва про смерть встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. 
У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги: ОСОБА_2 як дружина померлого, ОСОБА_3 як дочка померлого, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв.
23 вересня 2024 року позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 , до складу якої увійшли грошові кошти у розмірі 42 790 доларів США, які він зайняв ОСОБА_1 за борговою розпискою.
Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області від 23 вересня 2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з наданої розписки не можна встановити безспірність нотаріальної дії. 
Позивачі вважають, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує їх право на спадкове майно.
Така думка позивачів є помилковою з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 та частини першої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: звернення до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу; визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Положеннями ч.1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
У постанові від 16.01.2019 Велика Палата Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) визначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.
Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. 
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом долученої до позову розписки ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в рахунок оплати двох квартир, які будуть передані у власність останнього до 31 березня 2022 року. 
Аналіз положень вказаної розписки свідчить про те, що вони не містять обов`язку ОСОБА_1 з повернення саме грошових коштів ОСОБА_5 , тобто розписка від 24.06.2021 (оригінал якої досліджений судом) не є договором позики або іншим договором про надання у борг грошової суми, а за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно, за яким покупець отримує речове право, яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.
Аналогічний правовий висновок визначено у постанові Великої палати Верховного Суду від 14.12.2021 № 344/16879/15-ц (14-31цс20).
Таким чином, у ОСОБА_5 при житті було відсутнє право вимоги вказаних у розписці грошових коштів. У свою чергу, ОСОБА_5 при житті набув речове право, яке засвідчує правомочність отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.
Отже, право вимоги грошової суми у розмірі 42 970 доларів США у розумінні положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 не входить, оскільки такого права у спадкодавця не було, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом відмовлено позивачам в задоволені позову в повному обсязі, а тому витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачів.
Що стосується вимог третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, то це питання підлягає вирішенню в порядку положень ст. 270 ЦПК України за наявності підстав дотримання третьою особою термінів, встановлених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 16, 316, 328, 1046, 1047, 1049, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ :
У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Грецький Вячеслав Георгійович до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко Андрій Вікторович про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування - відмовити. 
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 27 квітня 2026 року.
Суддя О.О. Соловйова