Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
30 червня 2026 року
Справа № 521/9876/26
Провадження № 2-а/521/138/26
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі: 
головуючого – судді Гуревського В.К.
за секретаря – Турава Н.М.,
Позивач – ОСОБА_1 
Відповідач – 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
Представник відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №R565629 від 04 червня 2026 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.06.2026 року № R565629 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 гривень, справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на таке.
Позивач не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і на підставі правових приписів ст. 77 КАСУ, вважає, що саме Відповідач повинен надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази.
Позивач вказує, що не отримував жодної повістки про виклик до ТЦК та СП, а отже не був належним чином повідомлений про необхідність з`явитись у визначений час та місце.
Фактичне вручення повістки Позивачу не здійснювалось: повістка не вручалась особисто під підпис, не надсилалася рекомендованим поштовим відправленням, відсутні будь-які належні та допустимі докази її отримання позивачем.
Разом з цим позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами щодо неоспорення порушень та згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Підтвердженням зазначеному слугує відсутність у спірній постанові відомостей про дату, спосіб надходження та зміст такої заяви, а також винесення спірної постанови за формою згідно з додатком 4 до Інструкції № 3. 
Все вищевказане стало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 22.06.2026 року надав до суду відзив, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке.
Відповідач зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення №1372 був складений 22.05.2026 уповноваженою посадовою особою за особистої присутності позивача, який підписав протокол, був ознайомлений зі своїми правами, отримав його другий примірник та власноруч зазначив у ньому: «Повестку не получал». У протоколі було визначено дату, час і місце розгляду справи - 29.05.2026 о 15:00 у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак позивач на розгляд не з`явився. Також відповідач послався на відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», відповідно до яких позивач мав статус «Не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 », у зв`язку з чим був доставлений до ТЦК та СП працівниками поліції, де після з`ясування обставин було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Позивач ОСОБА_1 23.06.2026 року подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких просив долучити пояснення до справи та врахувати їх при ухваленні рішення та вказав таке.
У додаткових поясненнях позивач зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення від 22.05.2026 № 1372 у його присутності не складався, для ознайомлення не надавався та його примірник не вручався. Позивач стверджує, що записи й підпис у протоколі виконані не ним та мають ознаки підроблення. Також він звернув увагу на розбіжності між датою розгляду справи, зазначеною у протоколі, та датою оскаржуваної постанови, що, на його думку, свідчить про штучне формування доказової бази. Крім того, позивач зазначив про відсутність у матеріалах справи відомостей, які підтверджують належне вручення йому повістки, а також інших доказів, передбачених законодавством, що підтверджують факт вчинення інкримінованого правопорушення. Окремо позивач вказав на відсутність доказів повноважень особи, яка склала протокол, та доказів його адміністративного затримання і доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема протоколу про адміністративне затримання, у зв`язку з чим вважає доводи відповідача необґрунтованими.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у відзиві просив розглянути справу за наявними в ній матеріалами справи.
Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення, суд встановив наступне.
Позивач дійсно перебуває на військовому обліку та підлягає призову на військову службу.
Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.06.2026 року № R565629 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 гривень.
Суд зазначає, що відповідно до статей 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та положень Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженою посадовою особою у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Особі роз`яснюються її права, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується відповідною відміткою та підписом, а також надається можливість ознайомитися з протоколом і надати пояснення чи зауваження щодо його змісту.
З матеріалів справи вбачається, що у графі протоколу про отримання другого примірника протоколу відсутній підпис позивача, який би підтверджував вручення йому примірника протоколу. Матеріали справи також не містять інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ознайомлення позивача із протоколом або вручення йому його примірника у порядку, визначеному законом.
Позивач заперечує факт складання протоколу у його присутності, зазначає, що рукописні записи та підпис у протоколі виконані не ним, а також звертає увагу на наявність ознак внесення змін до запису у графі пояснень. Водночас відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували зазначені доводи або підтверджували дотримання встановленої законом процедури оформлення протоколу.
Крім того, суд звертає увагу, що у протоколі зазначено дату розгляду справи - 29 травня 2026 року, тоді як оскаржувану постанову винесено 04 червня 2026 року. При цьому матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про зміну дати розгляду справи або відкладення її розгляду, що свідчить про недотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також суд встановив, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ані оскаржувана постанова не містять відомостей щодо реєстраційного номера повістки, способу її оформлення, дати та способу вручення, місця, часу та мети виклику, а також інших відомостей, які дають можливість ідентифікувати повістку, неприбуття за якою покладено в основу притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного є, зокрема, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис її вручення або документи поштового оператора у випадку направлення повістки поштовим зв`язком. Проте жодного із зазначених доказів відповідачем до суду не надано.
Сам по собі витяг із Реєстру «Оберіг» із позначкою «Не прибув вчасно за повісткою до ТЦК та СП» не підтверджує належного повідомлення особи про виклик та не може замінити передбачені пунктом 41 Порядку № 560 докази вручення повістки.
Суд також критично оцінює доводи відповідача щодо доставлення позивача працівниками поліції до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до статті 261 КУпАП у разі адміністративного затримання обов`язково складається протокол про адміністративне затримання. Проте матеріали справи такого протоколу не містять, що не дає підстав вважати доведеними обставини адміністративного затримання та доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статей 72–75 Кодексу адміністративного судочинства України суд бере до уваги лише належні, допустимі та достовірні докази. Обов`язок доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.
Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт повідомлення позивача про необхідність явки. За відсутності доказів належного повідомлення відсутній суб`єктивний елемент правопорушення - вина особи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача; оскаржити постанову по справі.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини справи.
Враховуючи порушення порядку повідомлення, постанова підлягає скасуванню як така, що винесена без належного інформування особи та з порушенням її права на захист.
Оцінюючи подані сторонами докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено дотримання встановленої законом процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, належного повідомлення позивача про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та наявності достатніх і допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП. За таких обставин оскаржувана постанова не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, визначеним статтею 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 293 КУпАП, ст. 5, 8, 9, 72–74, 77, 90, 241–246, 250, 255, 286 КАС України, Суд,-
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.06.2026 року № R565629 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 гривень. Справу про адміністративне правопорушення закрити. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строк, визначений ст. 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після його апеляційного перегляду.

Головуючий:      В.К. Гуревський

Рішення суду в повному обсязі складено 30 червня 2026 року