Справа № 524/2754/26
Провадження №2/524/3191/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2026 м.Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді – Алексашиної Н.С.,
за участю: секретаря судового засідання – Поймай Я.А.,
представника позивачки – адвоката Баранік К.В.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, трьох процентів річних та інфляційних витрат, -
В С Т А Н О В И В: 
Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, трьох процентів річних та інфляційних витрат.
У позові вказала, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.05.2017 року у справі №524/896/17 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач свої обов`язки щодо сплати аліментів на утримання дитини не виконав, внаслідок чого станом на березень 2026 року утворилася заборгованість в сумі 39840 грн.
Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2023 року по 17.03.2026 року, з урахуванням обмеження її суми 100% заборгованості, становить 39840 грн.
Крім того, позивачкою на підставі ст.625 ЦК України нараховані на суму заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період інфляційні витрати в сумі 4771,63 грн. та 3% річних в сумі 1783,79 грн.
В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судовому засіданні визнав наявну у нього заборгованість зі сплати аліментів, не заперечує проти задоволення позову. 
Заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що згідно з рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16 травня 2017 року у справі №524/896/17, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. /а.с.26/
ОСОБА_1 рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконав, аліменти на утримання дитини в повному обсязі не сплачував, внаслідок чого за період з 01.07.2023 року утворилася заборгованість станом на 31.01.2026 року в розмірі 25786,91 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим Автозаводським ВДВС у місті Кременчуці. /а.с.31/
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
При цьому, при обчисленні суми пені за наявною заборгованістю по сплаті аліментів слід враховувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, де уточнено сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц.
У вказаній справі (№ 333/6020/16-ц) ВП ВС зазначила, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Тобто, формула розрахунку пені така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
При цьому, слід враховувати постанову ВП ВС від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, де зазначено, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Ознайомившись з наданим розрахунком заборгованості, суд звертає увагу на те, що позивачка не дотрималася наведених правил обчислення суми пені (неустойки). Зокрема, позивачкою застосовано однакову кількість днів прострочення до заборгованості до кожної заборгованості за місяць, що безумовно вплинуло на правильність обчислення суму пені.
Разом з тим, вказаний недолік не впливає на остаточну суму неустойки, належної до стягнення, оскільки такий розмір не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами. (в цьому випадку 25786,91 грн.)
При цьому, слід зазначити, що оскільки відсутні відомості про застосування до боржника штрафів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", суд не вбачає підстав для зменшення нарахованої суми пені на підставі абз.2 ч.1 ст.196 СК України.
Враховуючи викладене, зважаючи на наявну заборгованість відповідача зі сплати аліментів, суд, перебуваючи у межах заявлених позивачкою вимог, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.
Щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних суд не знаходить підстав для задоволення вимог в цій частині, виходячи з наступного.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.
Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових та сімейних правовідносин, які регулюються спеціальними нормами права.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України, а саме, ст.196 СК України та містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Зазначені висновки сформульовані у постанові від 11 листопада 2019 року Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/14073/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 235/4359/16-ц.
Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу в сумі 5400 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачка надала копії договору про надання правової допомоги, ордер, додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг. /а.с.32-36/
Згідно акту наданих послуг сума наданих послуг складає 5400 грн.
Відповідач жодних заперечень або незгоди щодо суми витрат на правничу допомогу та необхідності їх стягнення не висловив.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, трьох процентів річних та інфляційних витрат, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 25786 (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) гривень 91 копійку.
В задоволенні позову в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5400 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алексашина Н.С.