ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 610/676/25
провадження № 61-2561св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Воробйової І. А, Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Балаклійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Балаклійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Підлісного Микити Олексійовича на постанову Харківського апеляційного суду від 20 січня 2026 рокуу складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просив оголосити померлим ОСОБА_3 , який загинув у зв`язку із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що є батьком ОСОБА_3 , який проходив військову службу, зокрема, у Військовій частині НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ).

14 жовтня 2023 року за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 12023221080000894 внесено відомості про те, що 08 жовтня 2023 року поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області за невідомих обставин зник безвісти під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків військовослужбовець НОМЕР_2 окремої механізованої бригади 10-го корпусу ОСОБА_3 . Дотепер місцезнаходження не відоме, зв`язку з ним немає.

23 жовтня 2023 року йому надійшло сповіщення про зникнення безвісти ОСОБА_3 в районі населеного пункту Лиман Перший Куп`янського району Харківської області під час виконання ним бойового завдання.

За результатами розгляду його звернення від 27 грудня 2023 року № Б-99618, ВЧ НОМЕР_1 листом від 24 січня 2024 року № 1127 повідомила, що за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 проведено службове розслідування, за результатами якого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02 грудня 2023 року № 1775 «Про результати проведеного службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця», солдата ОСОБА_3 було визнано зниклим безвісти з 08 жовтня 2023 року. Факт перебування у місцях несвободи, унаслідок збройної агресії РФ проти України солдата ОСОБА_3 не підтверджений.

Для отримання одноразової грошової допомоги та спадщини заявник просив суд оголосити сина померлим.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Балаклійський районний суд Харківської області рішенням від 01 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 задовольнив. Оголосив померлим військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Харкова, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби. Місцем смерті вважати населений пункт Лиман Перший Куп`янського району Харківської області. Датою смерті ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 . Роз`яснив заявнику, що у разі, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем в період збройної агресії РФ проти України 10 жовтня 2023 року у населеному пункті Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, під час виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником, зник безвісті.

Отже, саме з 10 жовтня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, визначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій на території с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Оскільки і на момент звернення заявника до суду, і на час розгляду судом справи сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, тому є всі підстави для оголошення ОСОБА_3 померлим.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Харківський апеляційний суд постановою від 20 січня 2026 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що територія, де пропав безвісти ОСОБА_3 (с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області), з 24 лютого 2022 року віднесена до території, на яій ведуться активні бойові дії. 
Заявник звернувся до суду із заявою тоді, коли на той момент ще не розпочався відлік шестимісячного строку, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У лютому 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Підлісний М. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 20 січня 2026 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження зазначив те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24, від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (який був чинним на час звернення до суду), та наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року, с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області з 24 лютого 2022 року дотепер є тимчасово окупованим. Разом з цим апеляційний суд помилково вважав, що с. Лиман Перший належить до території, на яких ведуться активні бойові дії, і, відповідно, дійшов необґрунтованого висновку про передчасність звернення із заявою про оголошення особи померлою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2026 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

23 березня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи 

Апеляційний суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 14 вересня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

14 жовтня 2023 року за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 12023221080000894 внесено відомості про те, що 08 жовтня 2023 року поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області за невідомих обставин зник безвісти під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків військовослужбовець НОМЕР_2 окремої механізованої бригади 10-го корпусу ОСОБА_3 . Дотепер місцезнаходження не відоме, зв`язку з ним немає.

Відповідно до сповіщення сім`ї від 23 жовтня 2023 року № 38 на ім`я ОСОБА_1 солдат ОСОБА_3 , вірний військовій присязі у бою за Батьківщину 10 жовтня 2023 року неподалік населеного пункту Лиман Перший Куп`янського району Харківської області під час виконання бойового завдання зник безвісти.

З повідомлення ВЧ НОМЕР_1 від 24 січня 2024 року № 1127 відомо, що за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 проведено службове розслідування, за результатами якого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02 грудня 2023 року № 1775 «Про результати проведеного службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця», солдата ОСОБА_3 було визнано зниклим безвісти з 08 жовтня 2023 року. Факт перебування у місцях несвободи у наслідок збройної агресії РФ проти України, солдата ОСОБА_3 не підтверджений.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02 грудня 2023 року № 1775 видно, що солдат ОСОБА_3 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 22 квітня 2023 року № року 114 (по стройовій частині) зарахований з 22 квітня 2023 до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення, його призначено на посаду стрільця - снайпера 2-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти 10 жовтня 2023 року в районі населеного пункту Лиман Перший Харківської області під час виконання бойового завдання.

Вказане підтверджується актом службового розслідування, проведеного комісією ВЧ НОМЕР_1 .

З виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, ДП «Український національний центр розбудови миру» від 30 квітня 2025 року відомо, що відомостей про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в реєстрі немає.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 22 травня 2025 року № 20250522-5135, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 листопада 2023 року вважається зниклим безвісти за особливих обставин.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.

Оголошення громадянина померлим має нам меті усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішувала виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, закон хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені у частині другій статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані суто на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).

Результат аналізу наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе тільки за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Населений пункт Лиман Перший належить до Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік). Зокрема, у цьому Переліку визначено такі категорії територій: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформацій ресурси; тимчасово окуповані РФ території України.

Статус тимчасово окупованої РФ території України с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громадиКуп`янського районну Харківської області має з 24 лютого 2022 року.

Аналогічна інформація щодо статусу цієї території зазначена і в наказі Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям наказу від 28 лютого 2025 року № 376.

Встановивши, що надані заявником на підтвердження обставин імовірної загибелі ОСОБА_3 докази не дають підстав з надзвичайно великою вірогідністюприпускати його смерть у певний час і за певних обставин, і на момент звернення до суду із цією заявою та ухвалення судом першої інстанції, не пройшло двох років, суд апеляційної інстанції в цілому правильно вважав, що немає підстав для оголошення  ОСОБА_3 померлим. 

Разом з цим, помилкове посилання апеляційного суду на те, що с. Лиман Перший має статус території активних бойових дій, а не статус тимчасово окупованої РФ території України,не вплинуло на правовий результат вирішення заяви про оголошення фізичної особи померлою, адже, як зазначено вище, заява була передчасною.

З огляду на це Верховний Суд зазначає, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підлісного Микити Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 20 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	І. А. Воробйова 	
	А. Ю. Зайцев  Є. В. Коротенко  	
	В. М. Коротун