Справа № 337/1242/26
Номер провадження 2/337/1260/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В. за участі секретаря Сьомченко А.А., представника позивача Дєєва М.В., відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,-
ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2026 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшов позов Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 19370,00 грн. та судові витрати у розмірі 2662,40 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2020 року між НУ «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 укладено договір № 292-1-01985 про надання освітніх послуг між НУ «Запорізька політехніка» та фізичною особою, що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги.
16.09.2020 року наказом НУ «Запорізька політехніка» №342-С відповідача було зараховано з 01.10.2020 на 1-й курс денної форми навчання за освітнім степенем «магістр» за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини (міжнародний бізнес).
25.10.2021 року відповідача наказом НУ «Запорізька політехніка» №628-С «Про особовий склад студентів» відраховано з університету за порушення умов договору.
На момент подачі позовної заяви у відповідача наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 19370,00 грн. Вказані кошти добровільно відповідачем не сплачені, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, про стягнення якої просить позивач.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
20.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він позовні вимоги не визнав, у позові просив відмовити. Свої доводи обґрунтовував, тим що до навчання не приступив, лекції не відвідував, не складав заліків та іспитів. Крім того, відповідачем було підписано договір про надання освітніх послуг №292-101985 від 25.09.2020, який не відповідає Типовій формі, затвердженій Постановою КМУ №735 від 19.08.2020, а договір № 7069532 від 10.10.2020 про навчання у Національному університеті «Запорізька політехніка» він взагалі не підписував, таким чином вважає, що освітні послуги йому не надавались. Також просив застосувати строк позовної давності.
23.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти пропуску строків позовної давності для подання позовної заяви. На підтвердження договірних відносин між Національним університетом «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 надав підписаний сторонами договір № 7069532 від 14.09.2020 року про навчання у Національному університеті «Запорізька політехніка». Крім того, пояснив що відповідача було включено до списків здобувачів вищої освіти, йому було відкрито доступ до Системи дистанційного навчання НУ «Запорізька політехніка», сформовано навчальний план та забезпечено можливість отримання освітніх послуг, які надавалися університетом. Позивач свій обов`язок за договором виконав в повному обсязі та створив для відповідача всі необхідні умови для навчання.
25.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ОСОБА_1 наполягав на тому, що освітні послуги не отримував, а університет мав можливість припинити надання послуг шляхом своєчасного відрахування за невиконання навчального плану, проте не зробив цього, штучно збільшуючи суму боргу.
Представник позивача НУ «Запорізька політехніка» в судовому засіданні, доводи викладені у позовній заяві та відповіді на відзив підтримав, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що не мав фінансової можливості сплачувати за навчання, до навчання не приступив, тому вважав що між ним та університетом не було договірних відносин. Після того, як отримав від університету досудову вимогу про сплату заборгованості за навчання, він в серпні 2022 року звернувся до деканату з метою забрати документи та диплом ОСОБА_2 . Вважав, що якщо йому повернули документи, то претензій університет до нього не має, крім того, в усній розмові це підтвердив декан факультету. Також вважає, що сам факт дії карантину чи воєнного стану не є безумовною підставою для зупинення строків позовної давності, адже робота юридичної служби університету не була припинена, поштовий зв`язок та доступ до реєстрів були наявні.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положеннями ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності.
Частиною 6 статті 73 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що розмір плати за навчання протягом розрахункового строку виконання освітньої програми для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця, за кредити ЄКТС) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати.
Згідно частини 6 статті 79 Закону України «Про освіту» договір на здобуття освіти укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату; інші питання оплати навчання, підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації, додаткових освітніх послуг у закладах освіти регулюються законодавством.
Типовий договір між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу, на розрахунковий строк виконання освітньої програми затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Питання щодо оплати продовження строку навчання понад розрахунковий строк виконання освітньої програми визначаються типовим договором.
Судом встановлено, що 14.09.2020 року між НУ «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 був укладений договір про навчання у НУ «Запорізька політехніка» № 7069532, відповідно до умов якого навчальний заклад взяв на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладання договору та здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Міжнародний бізнес» за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини» для здобуття ступеня вищої освіти «Магістр» та забезпечити створення належних умов для дотримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки і виробничої санітарії відповідно до законодавства.
Згідно витягу з наказу № 342-С по Національному університету «Запорізька політехніка» від 16.09.2020 «Про зарахування на навчання» на підставі Правил прийому до Національного університету «Запорізька політехніка» в 2020 році та рішення приймальної комісії від 16.09.2020, протокол № 45, ОСОБА_1 зараховано з 01.10.2020 року студентом денної форми навчання за освітнім ступенем «Магістр» за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини (міжнародний бізнес) за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб.
Відповідно до договору про освітні послуги між Національним університетом «Запорізька політехніка» та фізичною особою № 292-1-01985 від 25.09.2020 року, який є невід`ємним додатком до договору про навчання № 7069532 від 14.09.2020, замовник освітньої послуги ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором.
Згідно п. 8 договору про надання освітніх послуг № 292-1-01985 від 25.09.2020 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 29055,00 грн., яка складається з оплати за навчання за 2020-2021 навчальний рік у розмірі 19370,00 грн та за 2021-2022 навчальний рік у розмірі 9685,00 грн.
Відповідно до п.10 договору замовник вносить плату безготівково шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця щосеместрово: осінній семестр до 20 серпня, весняний семестр – до 20 січня.
Приписами п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що підставою для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.
За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до п. 4 договору про надання послуг замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку , встановлених цим договором. 
Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 19370,00 грн. 
Позивачем, НУ «Запорізька політехніка», 29.07.2022 року за вихідним номером 39/115/1600 була складена претензія, відповідно до якої станом на 01.08.2022 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 19370,00 грн. Проте відповідач свої зобов`язання не виконав.
Відповідно до п.12 договору про надання освітніх послуг освітні послуги передбачені цим договором вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування одержувача.
Відповідно до витягу з наказу № 628-С по Національному університету «Запорізька політехніка» від 25.10.2021 року «Про особовий склад студентів» відраховано з гуманітарного факультету, денної форми навчання за порушення умов контракту студента ОСОБА_1 , студента 2 курсу навчання за освітнім ступенем «Магістр», група ГФ-210м (за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб), спеціальність 292 «Міжнародні економічні відносини (міжнародний бізнес)» з 25.10.2021 року (до занять у 3 семестрі 2021/2022 н.р. не приступав).
Позиція відповідача щодо відсутності обов`язку з оплати послуг за навчання через фактичне невідвідування занять є хибною та такою, що не відповідає умовам договору №292-1-01985 від 25.09.2020 року.
Так, відповідно до п. 4 договору в разі, якщо замовник за власною ініціативою, вирішить з будь-яких причин достроково розірвати цей договір, він зобов`язаний повідомити про це виконавця в письмовій формі, не пізніше як за 10 календарних днів до дати розірвання цього договору. Повідомлення про дострокове розірвання подається замовником до університету особисто, а у випадку надсилання засобами поштового зв`язку, справжність підпису замовника у повідомленні засвідчується нотаріально.
У випадку дострокового відрахування одержувача, замовник повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку та звітності для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів на погашення боргу за надану послугу.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не подавав заяву про відрахування чи розірвання договору, дія договору продовжувалась, а отже обов`язок сплачувати кошти зберігався. Крім того, договір не містить положень, що ставлять оплату у залежність від відвідування занять. В університета не має обов`язку документально фіксувати кожну лекцію здобувача, достатньо, щоб освітня послуга була доступною для здобувача.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що послуги з навчання у вказаний період не надавалися, або він був позбавлений з вини позивача отримувати вказані послуги.
Посилання відповідача ОСОБА_1 на відсутність матеріальних претензій з боку університету до нього суд до уваги не приймає, оскільки такі висновки ґрунтуються на власній, не заснованій на вимогах закону, суб`єктивній оцінці спірних правовідносин. 
Так, в матеріалах справи наявна претензія НУ «Запорізька політехніка» від 29.07.2022 року відповідно до якої станом на 01.08.2022 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 19370,00 грн., наданий відповідачем Обхідний лист від 22.08.2022 року не містить підпису бухгалтерії, хоча, відповідно до умов договору останній мав би звернутись до відділу бухгалтерського обліку та звітності НУ «Запорізька політехніка» для остаточного розрахунку, крім того, на підтвердження наявності заборгованості позивачем надана особиста картка студента/слухача ОСОБА_1 , відповідно до якої станом на 31.08.2021 року за відповідачем рахується заборгованість за навчання у розмірі 19370,00 грн.
Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.
Суд враховує, що весь термін навчання відповідача НУ «Запорізька політехніка» належним чином надавав можливість безперешкодно отримувати освітні послуги, тобто одержувачу надавалася можливість навчатися, отримувати відповідні освітні послуги, користуватися матеріальною базою закладу тощо.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто уклав два правочини з НУ «Запорізька політехніка»: договір про надання освітніх послуг та договір про навчання навчання, що підтверджує факт добровільного прийняття відповідачем на себе зобов`язань, в т.ч. і грошових. 
Відомостей про повне добровільне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за договором № 292-1-01985 про надання освітніх послуг між НУ «Запорізька політехніка» та фізичною особою від 25.09.2020 матеріали справи не містять.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив обґрунтовано нараховану заборгованість за договором, суд вважає позов НУ «Запорізька політехніка» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати цієї заборгованості, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Даючи оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку.
Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
З 12.03.2020 року на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан.
Виходячи із приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану.
Право на звернення з позовом про стягнення заборгованості за осінній семестр 2020-2021 навчального року у НУ «Запорізька політехніка» з`явилось 21 серпня 2020 року, а за весняний семестр 2020-2021 навчального року – з 21 січня 2021 року. Відтак слушними є доводи представника позивача, про те, що на час подання до суду позову трирічний строк позовної давності не сплинув.
Виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №396 від 24.02.2026.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позов Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Національного університету «Запорізька політехніка» (код у ЄДРПОУ 02070849, адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 64, розрахунковий рахунок UA148201720313251002201000116, банк одержувача: ДКСУ, м. Київ) заборгованість за договором про надання послуг №292-1-01985 від 25.09.2020 року у розмірі 19370,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Національного університету «Запорізька політехніка» (код у ЄДРПОУ 02070849, адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 64, розрахунковий рахунок UA148201720313251002201000116, банк одержувача: ДКСУ, м. Київ) судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.)
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя          Г.В. Гнатик