ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2026	Справа № 910/3971/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» 
про стягнення 289 000, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за договорами-заявками на перевезення вантажу №04-0107 від 01.07.25 р., №03-0107 від 01.07.25 р., №02-0307 від 03.07.25 р., №03-0307 від 03.07.25 р., №01-0807 від 08.07.25 р., №02-0807 від 08.07.25 р., №02-1007 від 10.07.25 р., №01-1307 від 13.07.25 р., №02-1307 від 13.07.25 р., №03-1307 від 13.07.25 р., №04-1307 від 13.07.25 р., №07-2008 від 20.08.25 р., №04-2308 від 23.08.25 р на загальну суму 289 000, 00 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ФОП Боженко Оленою Олегівною (перевізник та/або первісний кредитор) та ТОВ «Континент Груп УА» в період з 01.07.2025 по 23 серпня 2025 року було укладено договори-заявки на перевезення вантажу. Проте, відповідач у встановлені договорами строки не сплатив кошти за надані послуги перевезення вантажу. В подальшому, між ФОП Боженко О.О. та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора) щодо оплати послуг за договорами-заявками на транспортні перевезення №24/12/2025-001 від 24.12.2025, внаслідок чого позивач набув право вимоги до відповідача за договорами-заявками.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.
При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Суд зазначає, що 18.10.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 року №3200-ІХ на підставі якого внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ч. 6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) - ч. 5 ст. ст.6 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (зі змінами), підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).
Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно п. 2, ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Тож, судом було надіслано ухвалу від 22.04.2026 про відкриття провадження у даній справі в електронний кабінет відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 22.04.2026 отримана відповідачем 24.04.2026, що підтверджується довідкою Господарського суду міста Києва про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, відповідно до якої документ (ухвала суду від 22.04.2026) доставлено в електронний кабінет відповідача 23.04.2026 о 20:00 год.
Крім того, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 22.04.2026 також у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20.06.2025 по 23.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Боженко Оленою Олегівною (перевізник) було укладено договори-заявки на перевезення вантажу № 7-2008 від 20.06.2025, № 03-0107 від 01.07.2025, № 04-0107 від 01.07.2025, № 02-0307 від 03.07.2025, № 03-0307 від 03.07.2025, № 01-0807 від 08.07.2025, № 02-0807 від 08.07.2025, № 02-1007 від 10.07.2025, № 01-1307 від 13.07.2025, № 02-1307 від 13.07.2025, № 03-1307 від 13.07.2025, № 04-1307 від 13.07.2025, № 04-2308 від 23.08.2025, відповідно до яких замовник взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу відповідача, а саме: обладнання, вагою 5 т. та обладнання, вагою по 20 т, за наступними маршрутами: м. Київ - м. Запоріжжя - м. Київ; м. Вишневе - с. Степне, Полтавська обл.; с. Святопетрівське - с. Степне, Полтавська обл.; м. Київ - м. Світловодськ; с. Соломоново - м. Київ, 2 точки вивантаження.
Відповідно до вказаних договорів-заявок, надання послуг сторони засвідчують підписанням актів наданих послуг. 
Після надання послуг Виконавець надсилає замовнику відповідний акт, який Замовник зобов`язаній підписати (у випадку наявності печатки засвідчити підпис печаткою) та повернути протягом 10 днів з моменту отримання Виконавцю. У випадку незгоди Замовника з отриманим актом, Замовник повинен протягом 5-ти днів з моменту отримання акту надіслати Виконавцю листа про таку незгоду. При невідправленні замовником відповідного листа про незгоду з актом протягом вказаного терміну, акт вважається підписаним замовником, а послуги прийнятими замовником та такими, що надані в повному обсязі, відповідно до умов договорів-заявок.
Крім того, згідно умов укладених між сторонами договорів-заявок, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю кошти за виконані роботи (надані послуги) з ПДВ по перерахунку, протягом 5-7 днів після отримання оригіналів документів по перевезенню.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП Боженко О.О. на виконання умов договору були надані послуги з перевезення вантажу на загальну суму 299 000, 00 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт №3179748 від 02.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3179750-1 від 02.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183351 від 04.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3182704 від 04.07.2025 на суму 21 000,00 грн, №3183866 від 09.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183865 від 09.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183867 від 11.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3185610 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185593 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185598 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185595 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3207930 від 22.08.2025 на суму 36 000,00 грн, №3206676-1 від 25.08.2025 на суму 24 000,00 грн., які підписані представниками замовника та перевізника і скріплені їх печатками, а також товарно-транспортними накладними та виставленими рахунками-фактурами на оплату.
Проте, відповідач за надані послуги з перевезення вантажу розрахувався частково у сумі 10 000, 00 грн, що підтверджується довідкою АТ «Сенс Банк» по рахунку ФОП Боженко О.О., внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» утворилась заборгованість у розмірі 289 000, 00 грн.
ФОП Боженко О.О. на адресу відповідача направлялась претензія № 26/11/25/1 від 26.11.2025, в якій позивач просив відповідача протягом 7 робочих днів з моменту отримання даної претензії сплатити заборгованість за договорами-заявками. 
Відповідач на вищезазначену претензію відповіді не надав, заборгованість не погасив.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2025 між Фізичною особою-підприємцем Боженко Оленою Олегівною (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" (новий кредитор) укладено договір № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) щодо оплати послуг за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право (права) грошової вимоги (вимог) до ТОВ «Континент Груп УА» (боржник) щодо оплати послуг з організації/надання транспортних перевезень, наданих первісним кредитором за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення, перелік яких наведений у додатку 1 до цього договору.
Відповідно до п. 1.3. договору, до нового кредитора переходить право вимоги в обсязі, що існував на момент відступлення, зокрема право вимагати сплати основного боргу (включно з ПДВ - за наявності), а також інші належні платежі, пов`язані з оплатою послуг за договорами-заявками, якщо інше прямо не передбачено цим договором.
Право на стягнення штрафних санкцій (неустойки) за порушення договорів-заявок боржником - переходить до нового кредитора (п. 1.4. договору).
У п. 2.1. договору сторони погодили, що загальна сума права вимоги, що відступається за цим договором становить 289 000, 000 грн згідно з додатком 1.
За умовами п. 3.1. договору, первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги та факт надання послуг за договорами-заявками (за наявності), зокрема: договори-заявки/листування, рахунки, акти наданих послуг, ТТН/СМR, податкові накладні (за наявності), претензії та відповідні, інші первинні документи.
Передача документів та права вимоги оформляється актом приймання-передачі документів та права вимоги (додаток 3), який підписується сторонами у строк до 5 робочих днів з дати набрання чинності цим договором (п. 3.3. договору).
У п. 5.1. договору сторони погодили, що боржник підлягає письмовому повідомленню про відступлення права вимоги. Форма повідомлення може бути оформлена за зразком (додаток 2).
У додатку № 1 до договору № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 24.12.2025 сторони погодили перелік договорів-заявок та суму відступлення, а саме: договори-заявки на перевезення вантажу № 7-2008 від 20.06.2025, № 03-0107 від 01.07.2025, № 04-0107 від 01.07.2025, № 02-0307 від 03.07.2025, № 03-0307 від 03.07.2025, № 01-0807 від 08.07.2025, № 02-0807 від 08.07.2025, № 02-1007 від 10.07.2025, № 01-1307 від 13.07.2025, № 02-1307 від 13.07.2025, № 03-1307 від 13.07.2025, № 04-1307 від 13.07.2025, № 04-2308 від 23.08.2025. Сума вимоги: 289 000, 00 грн.
24.12.2025 Фізичною особою-підприємцем Боженко Оленою Олегівною (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" (новий кредитор) складено та підписано акт приймання-передачі документів та права вимоги за договором № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) щодо оплати послуг за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення від 24.12.2025, в якому сторони погодили перелік переданих документів (за наявності): Договори-заявки/листування, рахунки, акти наданих послуг, TTH/CMR, податкові накладні (за наявності), претензії/відповіді, інші документи:
1) Договори-заявки: 04-0107 від 01.07.2025 р., 03-0107 від 01.07.2025 р., 02-0307 від 03.07.2025 р., 03-0307 від 03.07.2025 р., 01-0807 від 08.07.2025 р., 02-0807 від 08.07.2025 р., 02-1007 від 10.07.2025 р., 01-1307 від 13.07.2025 р., 02-1307 від 13.07.2025 р., 03-1307 від 13.07.2025 р., 04-1307 від 13.07.2025 р., 07-2008 від 20.08.2025 р., 04-2308 від 23.08.2025 р.
2) Рахунки-фактури: 3179750-1 від 02.07.2025 р., 3179748 від 02.07.2025 р., 3183351 від 04.07.2025 р., 3182704 від 04.07.2025 р., 3183866 від 09.07.2025 р., 3183865 від 09.07.2025 р., 3183867 від 11.07.2025 р., 3185610 від 16.07.2025 р., 3185593 від 16.07.2025 р., 3185598 від 16.07.2025 р., 3185595 від 16.07.2025 р., 3207930 від 22.08.2025 р., 3206676-1 від 25.08.2025 р.
3) ТН: №2 від 01.07.2025 р., № 1 від 01.07.2025 р., №2 від 03.07.2025 р., №3 від 03.07.2025 р., №1 від 08.07.2025 р., №2 від 08.07.2025 р., №1 від 10.07.2025 р., №067 від 13.07.2025 р., №077 від 13.07.2025 р., № 068 від 13.07.2025 р., №066 від 13.07.2025 р., №06, від 20.08.2025 р., № 07 від 21.08.2025 р., №GOL00071599, №GOL00071589 від 23.08.2025 р.
4) Акти здачі-прийняття робіт: №3179748 від 02.07.2025, №3179750-1 від 02.07.2025, №3183351 від 04.07.2025, №3182704 від 04.07.2025, №3183866 від 09.07.2025, №3183865 від 09.07.2025, №3183867 від 11.07.2025, №3185610 від 16.07.2025, №3185593 від 16.07.2025, №3185598 від 16.07.2025, №3185595 від 16.07.2025, №3207930 від 22.08.2025, №3206676-1 від 25.08.2025;
5) Претензія №1 від 26.11.2025 р. від ФОП Боженко О.О. щодо неналежного виконання ТОВ «Континент Груп УА», умов укладених Договорів-заявок на перевезення вантажу з доказами направлення.
Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача направлялись повідомлення про відступлення права вимоги, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, фіскальними чеками та накладними АТ «Укрпошта».
Проте, відповідач на вищезазначені повідомлення відповіді не надав.
Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що він на підставі договору № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 24.12.2025 набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» щодо проведення оплати за надані послуги з перевезеня вантажу, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 289 000, 00 грн.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ФОП Боженко О.О. на виконання умов договору були надані послуги з перевезення вантажу на загальну суму 299 000, 00 грн, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт №3179748 від 02.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3179750-1 від 02.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183351 від 04.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3182704 від 04.07.2025 на суму 21 000,00 грн, №3183866 від 09.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183865 від 09.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3183867 від 11.07.2025 на суму 21 000,00 грн., №3185610 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185593 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185598 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3185595 від 16.07.2025 на суму 23 000,00 грн., №3207930 від 22.08.2025 на суму 36 000,00 грн, №3206676-1 від 25.08.2025 на суму 24 000,00 грн., які підписані представниками замовниками та перевізника і скріплені їх печатками, а також товарно-транспортними накладними та виставленими рахунками-фактурами на оплату.
Однак, відповідач за надані послуги з перевезення вантажу розрахувався частково у сумі 10 000, 00 грн, що підтверджується довідкою АТ «Сенс Банк» по рахунку ФОП Боженко О.О., внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» утворилась заборгованість у розмірі 289 000, 00 грн.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Разом з тим, як встановлено судом вище, 24.12.2025 між Фізичною особою-підприємцем Боженко Оленою Олегівною (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" (новий кредитор) укладено договір № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) щодо оплати послуг за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право (права) грошової вимоги (вимог) до ТОВ «Континент Груп УА» (боржник) щодо оплати послуг з організації/надання транспортних перевезень, наданих первісним кредитором за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення, перелік яких наведений у додатку 1 до цього договору.
У додатку № 1 до договору № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 24.12.2025 сторони погодили перелік договорів-заявок та суму відступлення, а саме: договори-заявки на перевезення вантажу № 7-2008 від 20.06.2025, № 03-0107 від 01.07.2025, № 04-0107 від 01.07.2025, № 02-0307 від 03.07.2025, № 03-0307 від 03.07.2025, № 01-0807 від 08.07.2025, № 02-0807 від 08.07.2025, № 02-1007 від 10.07.2025, № 01-1307 від 13.07.2025, № 02-1307 від 13.07.2025, № 03-1307 від 13.07.2025, № 04-1307 від 13.07.2025, № 04-2308 від 23.08.2025. Сума вимоги: 289 000, 00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином позивач, як новий кредитор, внаслідок укладення договору № 24/12/2025-001 про відступлення права вимоги (заміна кредитора) від 24.12.2025 та згідно ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від відповідача сплати грошових коштів за договорами-заявками на транспортні перевезення у розмірі 289 000, 00 грн.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару у сумі 289 000, 00 грн.
Таким чином, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» наявна заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу у розмірі 289 000, 00 грн, при цьому матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів позивачу.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договорів-заявок на транспортні перевезення та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 289 000, 00 грн.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Разом з тим, суд зазначає, що при зверненні до суду з даним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" було сплачено судовий збір у розмірі 4335, 00 грн, відповідно до платіжної інструкції №14075 від 02.04.2026.
За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн. 00 коп.) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 164 800 грн. 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн. 00 коп.).
Проте, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Вказана норма набрала чинності з 04 жовтня 2021 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі № 916/228/22 зазначено, що особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір», щодо відсутності підстав вимагати сплати судового збору без урахування понижуючого коефіцієнта. 
Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" було подано позовну заяву в електронній формі через систему «Електронний суд», відтак позивач не був обмежений у праві при сплаті судового збору застосовувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Тож, виходячи із заявленого розміру позовних вимог у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач, з урахуванням коефіцієнту 0,8 мав би сплатити судовий збір в сумі 3 468, 00 грн, однак сплатив в сумі 4 335, 00 грн без застосовування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, відтак при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 867, 00 грн.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору, не здійснюється.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
Крім того, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент Груп УА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 900, 00 грн.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2026 між Адвокатським об`єднанням «СОЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № ВІ-372/26-02/26, умовами якого передбачено, що клієнт за власним вибором доручає, а об`єднання зобов`язується всіма незабороненими законом способами надавати необхідну клієнту правничу (правову) допомогу, у тому числі, але не виключно, зокрема надавати правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності; складати заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру; надавати будь-як інші види правничої (правової) допомоги, не заборонені законом, а клієнт зобов`язується оплатити об`єднанню винагороду (гонорар) за надану правничу (правову) допомогу та компенсувати об`єднанню усі фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору; правнича (правова) допомога визначена у розділі 1 даного договору та додаткових угодах до нього, надається адвокатом/адвокатами, призначених об`єднанням на власний розсуд, а в окремих випадках також іншими адвокатами, залученими об`єднанням за згодою клієнта.
26.02.2026 між Адвокатським об`єднанням «СОЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № ВІ-372/26-02/26 від 26.02.2026, відповідно до якої клієнт доручає, а Об?єднання бере на себе зобов?язання надавати Клієнту правничу (правову) допомогу:
1.2. Складання, підписання та подання до Господарського суду м. Києва в інтересах Клієнта позовної заяви про стягнення з ТОВ «КОНТИНЕНТ ГРУП УА» (ідентифікаційний код 44088351) заборгованості за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення;
1.3. Представляти Клієнта у Господарському суді м. Києва під час розгляду позовної заяви Клієнта про стягнення з ТОВ «КОНТИНЕНТ ГРУП УА» (ідентифікаційний код 44088351) заборгованості за разовими договорами-заявками на транспортні перевезення, для чого вчиняти всі необхідні дії та користуватись усіма правами і наданими повноваженнями, передбаченими пн.пн.2.8-2.11 цього Договору. 
Обов?язки Об?єднання, передбачені пн.пн.1.2-1.3 цієї Додаткової угоди, виконуються Об?єднанням та вважаються виконаними у повному обсязі з дня завершення розгляду позову, поданого в інтересах Клієнта, судом першої інстанції (п. 1.4. додаткової угоди).
У відповідності до пункту 4.3. Договору Сторони дійшли згоди, що розмір винагороди (гонорару) за надання Об?єднанням правничої (правової) допомоги, передбаченої пн.пн. 1.2-1.3 цієї Додаткової угоди, становить 28900,00 грн. (п. 1.5. додаткової угоди).
Відповідно до п. 1.6.додаткової угоди, клієнт сплачує Об?єднанню винагороду (гонорар) за надання правничої (правової) допомоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Об?єднання протягом 5 (п??яти) банківських днів з дня підписання цієї Додаткової угоди.
Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" здійснено оплату послуг адвоката у сумі 28 900, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 14014 від 05.03.2026.
Суд зазначає, що інтереси позивача у даній справі представляв адвокат Климчук О.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 005727 від 28.04.2016) на підставі ордера № 2171214 від 06.04.2026 на представництво інтересів позивача, виданий Адвокатським об`єднанням «СОЛ».
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).
Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).
Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
За таких обставин, враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг у даній справі, тож суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 28 900, 00 грн.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" - задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континент Груп УА" (просп. Перемоги, буд. 11Б, приміщення 7, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код - 44088351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСКО ІНВЕСТ" (вул. Свято-Покровська, 141-П, смт Гостомель, м. Ірпінь, Київська обл., 08290, ідентифікаційний код - 35142088) 289 000 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч) грн 00 коп. - заборгованості, 3 468 (три тисячі чотириста шістдесят вісім) грн 00 коп. - судового збору та 28 900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. О. Щербаков