ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9688/25 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Компанієць І.Д., 
суддів: Епель О.В., 
Безименної Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі №620/9688/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи з 01 січня 2004 року по 02 серпня 2010 року на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні, з 03 серпня 2010 року по 28 лютого 2020 року на посаді молодшої медсестри поліклінічного відділення Срібнянської центральної районної лікарні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи з 01 січня 2004 року по 02 серпня 2010 року на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні, з 03 серпня 2010 року по 28 лютого 2020 року на посаді молодшої медсестри поліклінічного відділення Срібнянської центральної районної лікарні.
В обґрунтування позову зазначила, що протитуберкульозний диспансер належить до закладів охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.03.2008 на посаді медсестрою тубкабінету Срібнянської центральної районної лікарні, з 01.04.2008 по 02.08.2010 на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2008 на посаді медсестрою тубкабінету Срібнянської центральної районної лікарні, з 01.04.2008 по 02.08.2010 на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Відповідно до Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (до 01.01.2004), крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд першої інстанції не врахував, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугою років.
Дійсно, статтею 60 Закону №1788 передбачено зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи, зокрема, в інфекційних закладах.
Проте, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058, тому підстави для зарахування спірних періодів її роботи до страхового стажу в подвійному розмірі відсутні.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали справи №620/9688/25 з Чернігівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження, строк розгляду справи продовжено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2026 року справу №620/9688/25 прийнято до провадження судді-доповідача Компанієць І.Д., та призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Позивачем надіслано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 посилається на правильність, обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з 03.08.2010 року по 17.06.2025 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788, з 18.06.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
08.07.2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про перерахунок пенсії.
Листом від 29.07.2025 № 8699-8102/У-02/8-2500/25 позивача повідомлено, що стаж позивача становить 42 роки 02 місяці (врахований до 29.02.2020), в тому числі до страхового стажу в подвійному розмірі зараховано періоди роботи з 13.02.1986 по 25.11.1990 та з 19.05.1994 по 31.12.2003 згідно з Законом №1788 відповідно до уточнюючих довідок, які надані позивачем при призначенні пенсії за вислугу років. (а.с. 9-10).
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.08.1984 позивач з 19.05.1994 по 31.03.2008 працювала на посаді медичної сестри туберкульозного кабінету Срібнянської центральної районної лікарні, з 01.04.2008 по 02.08.2010 працювала на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні (перейменування посади), з 03.08.2010 по 28.02.2020 працювала на посаді молодшої медсестри поліклінічного відділення Срібнянської центральної районної лікарні (а.с. 7-8).
Згідно з формою РС-право до страхового стажу позивача в подвійному розмірі в спірний період зараховано стаж з 13.02.1986 по 25.11.1990 та з 19.05.1994 по 31.12.2003, а період роботи з 01.01.2004 по 28.02.2020 обрахований пенсійним органом в одинарному розмірі (а.с. 12).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з приписів статті 24 Закону №1058, статті 60 Закону №1788, які передбачають зарахування роботи, зокрема, в інфекційних закладах, до страхового стажу в подвійному розмірі.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також порядок призначення і виплати пенсій визначені Законом №1058.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацом 9 частини третьої статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
На підставі пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 31058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 №2586-III (далі - Закон №2586)
- протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
- туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону №2586 медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 2. Структурні підрозділи лікарняних, амбулаторно-поліклінічних та санаторно-курортних лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я: Туберкульозний (протитуберкульозний, фтизіатричний, у т. ч. дитячий) кабінет.
Таким чином, протитуберкульозний кабінет належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою.
Системний аналіз змісту вищезазначених норм Закону №1058 та Закону №1788 свідчить, що останні безпосередньо пов`язують пільгове обчислення періодів роботи, зокрема, в інфекційних закладах, з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Отже, приписи статті 60 Закону №1788 в частині пільг по обчисленню страхового стажу мали застосовуватися до періодів роботи позивача станом на час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії, оскільки з 03.08.2010 року по 17.06.2025 року позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788.
Матеріалами справи підтверджено і не заперечується відповідачем, що позивач з 19.05.1994 по 31.03.2008 працювала медичною сестрою туберкульозного кабінету Срібнянської центральної районної лікарні, з 01.04.2008 по 02.08.2010 працювала на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні (перейменування посади).
Проте, при призначенні позивачу пенсії за вислугу років з 03.08.2010 року пенсійний орган протиправно не врахував період роботи ОСОБА_1 медичною сестрою в протитуберкульозному кабінеті закладу охорони здоров`я з 01.01.2004 по 31.03.2008 та з 01.04.2008 по 02.08.2010 в подвійному розмірі, що підтверджується формою РС-право.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи в подвійному розмірі спірних періодів її роботи та зобов`язав відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2008 на посаді медсестрою тубкабінету Срібнянської центральної районної лікарні, з 01.04.2008 по 02.08.2010 на посаді сестри медичної поліклініки (протитуберкульозного кабінету) Срібнянської центральної районної лікарні.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Суд відповідно до статті 308 КАС України не надає оцінки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі №620/9688/25 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі №620/9688/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 24 червня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України. 
Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді: Н.В. Безименна

О.В. Епель