П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27389/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
25 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до суду з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран", в якому просило стягнути кошти з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІГРАН" та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 157010,91 грн.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків заяви до 14:30 04.12.2025 шляхом надання до суду належних доказів сплати судового збору у сумі 2422,20 грн.
Копія ухвали про залишення заяви без руху була доставлена в електронні кабінети Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками 03.12.2025 о 18:14 та представники заявника 03.12.2025 о 18:16, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року заяву Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" про стягнення податкового боргу - повернуто особі яка її подала.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.2 ст.312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником вимог суду, визначених ухвалою від 03.12.2025 в установлений строк не виконано, а відтак наявні підстави для повернення заяву про стягнення податкового боргу з платника податків, подану у порядку ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України, Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків.
Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції зважаючи на наступне. 
Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом. (ч.1 ст.5 КАС України).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
У відповідності до частини 2 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Так, в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 вказано на необхідність сплатити судовий збір та надано заявнику до 15:00 04.12.2025 строк для виконання вимог даної ухвали суду.
Між тим, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи міститься заява від позивача про усунення недоліків, яка надіслана суду 03.12.2025 через систему "Електронний суд", однак фактично зареєстрована судом 05 грудня 2025 року та оцінку якій фактично не було надано при винесенні ухвали від 04.12.2025 про повернення поданої заяви. 
Водночас, у даній заяві Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків вказало на те, що звернення до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків платника податків є формою реалізації повноважень щодо погашення податкового боргу і не змінює правової природи спірних правовідносин, предметом яких залишається саме стягнення узгодженого та несплаченого грошового зобов`язання. У зв`язку з цим позивач вважає, що у спірних правовідносинах наявні підстави для застосування пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому вимога суду сплатити судовий збір є безпідставною.
Відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Наведена норма пов`язує застосування пільги з предметом судового розгляду, а не зі способом погашення податкового боргу чи процесуальною формою звернення до суду.
ПК України визначає податковий борг як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Механізми, передбачені статтею 95 цього Кодексу, у тому числі звернення контролюючого органу до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків платника податків, спрямовані виключно на погашення такого податкового боргу та не змінюють його правової природи.
Отже, обраний контролюючим органом спосіб реалізації податкового обов`язку не може впливати на застосування пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки визначальним є матеріально-правова сутність вимоги, а не форма її виконання.
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу пільги зі сплати судового збору ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до безпідставного застосування положень статей 169 КАС України.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для поданої заяви.
Згідно зі ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Частиною 3 ст.312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а відтак ухвалу слід скасувати, а матеріали заяви направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.