Справа № 282/586/26
Провадження № 2-а/282/17/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Вальчука В.В.,
при секретарі судового засідання Демчук В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Гарбузюк О.О. до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 7135917 від 04.05.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначена постанова, на думку позивача, є незаконною та безпідставною, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування всіх обставин справи.
Позивач зазначає, що після зупинки транспортного засобу марки TOYOTA COROLLA працівник поліції повідомив, що підставою зупинки є експлуатація транспортного засобу з тимчасовим державним номерним знаком червоного кольору (транзитним номерним знаком), що, на думку поліцейського, забороняється під час дії правового режиму воєнного стану.
Із такою підставою зупинки позивач не погодився та пояснив, що транспортний засіб був придбаний ним 01.05.2026 року у ТОВ «ВІДІ АВТОМОБІЛІ З ПРОБІГОМ», що підтверджується договором купівлі-продажу, а також повідомив, що здійснює перегін автомобіля для подальшої перереєстрації на себе у відповідному сервісному центрі в межах дозволеного законодавством десятиденного строку.
Після цього працівник поліції повідомив уже іншу причину зупинки, а саме керування транспортним засобом без чинного страхового поліса.
Позивач стверджує, що заперечив такі твердження поліцейського та повідомив про наявність чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-232260176 зі строком дії з 12.09.2025 року по 11.09.2026 року включно.
За твердженням позивача, працівник поліції повідомив, що зазначений поліс повинен відображатися у застосунку Дія на телефонному пристрої позивача або бути пред`явлений у паперовому вигляді.
Позивач пояснив, що на той момент транспортний засіб ще не був перереєстрований на нього у відповідному територіальному сервісному центрі, тому інформація про автомобіль не відображалась у застосунку «Дія», а також зазначив, що відсутність паперового примірника поліса не перешкоджає перевірці його чинності поліцейським, оскільки водій може пред`явити діючий страховий поліс у будь-якому електронному вигляді, після чого пред`явив його в електронному форматі PDF.
Крім того, позивач запропонував працівнику поліції перевірити чинність страхового поліса за VIN-кодом транспортного засобу через офіційний ресурс МТСБУ, однак, як зазначає позивач, поліцейський відмовився це зробити та виніс оскаржувану постанову.
Позивач вважає, що поліцейський не перевірив наявність чинного договору страхування за інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є МТСБУ, хоча така перевірка прямо передбачена законом.
Також позивач зазначає, що об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на твердженнях працівника поліції, тоді як належних та допустимих доказів відсутності чинного страхового поліса відповідачем не надано.
На думку позивача, наведені обставини свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, протиправність дій працівника поліції та незаконність винесеної постанови, у зв`язку з чим він просить суд скасувати постанову та стягнути з Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати.
Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 14 травня 2026 прийнято до розгляду позовну заяву, та відкрито провадження у справі. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
19.05.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з 1 (одним) відеозаписом, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти задоволення позову та вважає постанову серії ЕНА №7135917 від 04.05.2026 законною і обґрунтованою. Мотивує це тим, що позивач під час керування транспортним засобом не мав при собі та не пред`явив на законну вимогу поліцейського чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідач зазначає, що факт правопорушення підтверджується постановою, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, а також поясненнями позивача, який під час перевірки повідомив про відсутність поліса. Поліцейські діяли в межах наданих законом повноважень, законно зупинили транспортний засіб, роз`яснили позивачу його права, забезпечили можливість надати пояснення та дотримались процедури розгляду справи у скороченому порядку відповідно до КУпАП.
На думку відповідача, доводи позивача про незаконність зупинки, відсутність підстав для перевірки документів та порушення процедури розгляду справи не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови немає, а в задоволенні позову слід відмовити.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.
Враховуючи вищевикладене та положення ч.5 ст.262 КАС України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення вимог підпункту ґ) пункту 2.1. ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП.
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до пункту 2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Крім того відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є імперативною та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст.31 Закону «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Враховуючи наведене, при притягненні особи до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП слід довести, що особа керувала транспортним засобом та не мала при собі або не пред`явила поліцейському на його вимогу полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Судом встановлено, що 04.05.2026 поліцейським 2 взводу 3 роти 1 інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону полк - 1 УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Жлобіцьким Павлом Леонідовичем винесено постанову серії ЕНА №7135917 від 04.05.2026, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок.
Із наявних у справі доказів встановлено, що 04.05.2026 о 13 год. 37 хв. на трасі Житомир-Чернівці, 5 км., водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1. ПДР України, відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зазначене підтверджується, зокрема, відеозаписом №475456 із бодікамери працівника поліції, який суд визнає належним та допустимим доказом у справі. Із зазначеного відеозапису видно, що після зупинки транспортного засобу автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку та був припаркований на узбіччі дороги, при цьому на водійському місці перебував саме ОСОБА_1 . Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 безпосередньо керував вказаним транспортним засобом.
З наданого суду відеозапису №475456 з бодікамери працівника поліції також встановлено, що о 13 год. 36 хв. 40 сек. на запитання поліцейського щодо наявності страхового поліса водій повідомив, що такий ним ще не оформлено.
Надалі, о 13 год. 41 хв. 50 сек., інспектор повторно звернувся до водія із запитанням щодо наявності при ньому поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та можливості його пред`явлення для перевірки, на що водій відповів: «Ні, при собі немає».
О 14 год. 03 хв. 41 сек. водій не повідомив про наявність чи відсутність зазначеного страхового поліса при собі та не пред`явив його для перевірки, натомість зазначив, що має намір отримати копію постанови з метою її подальшого оскарження у встановленому законом порядку.
Під час винесення оскаржуваної постанови, права особі, передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснені.
Отже позивачем не спростовано докази, які надані відповідачем на підтвердження позиції висловленої у відзиві та для дослідження судом.
Дані обставини підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції №475456, які долучені до матеріалів відзиву і не заперечуються позивачем в наданих ним обґрунтуваннях у позовній заяві.
Разом із позовною заявою позивачем надано копію чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо зазначеного транспортного засобу, що підтверджує наявність у нього відповідного страхового забезпечення на момент виникнення спірних правовідносин.
Водночас сама по собі наявність чинного страхового полісу не спростовує встановленого судом факту невиконання позивачем законної вимоги працівника поліції щодо його пред`явлення під час перевірки. Так, відповідно до пункту 2.1 ґ Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка»). Згідно з пунктом 2.4 а Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій зобов`язаний зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17, відповідно до якої невиконання вимоги працівника поліції, яка очевидно входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним лише з підстав того, що особа, виходячи з власної оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, навіть якщо в подальшому буде встановлено, що така вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським та не мала достатніх підстав.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2019 року у справі № 766/10693/17 зроблено висновок про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідний поліс. При цьому сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні такого документа на вимогу працівника поліції.
Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 та від 21 листопада 2018 року у справі № 465/6677/16-а, у яких зазначено, що наявність чинного договору страхування не виключає адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП у разі його непред`явлення на законну вимогу працівника поліції.
Отже, непред`явлення позивачем страхового поліса в момент законної вимоги працівника поліції свідчить про невиконання покладеного на нього законом обов`язку та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
Таким чином, суд констатує, що позивач не пред`явив на місці зупинки транспортного засобу та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чинний страховий поліс на транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_1 яким він керував. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент перевірки 04.05.2026 у позивача був відсутній при собі поліс ОСЦПВ на транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що у даному випадку, при винесенні рішення по справі про адміністративне правопорушення, інспектор оцінив докази, дослідив всі обставини справи та встановив наявність адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, що підтверджується відповідним відеозаписом.
Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом без полісу ОСЦПВ), а саме відсутність при собі чинного полісу страхування (у паперовій чи електронній формі) та непред`явлення його на вимогу працівника поліції, підтверджується такими доказами: відеозаписом з місця події, зафіксованим на портативний відеореєстратор поліцейського.
Посилання позивача і його представника з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови.
Водночас, твердження позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Матеріали справи свідчать, що позивач згідно приписів ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, не надав доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи водієві повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу, про що міститься підпис у графі 8 та 9 оскаржуваної постанови.
Таким чином, вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем п.2.1.ґ) ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.
Підсумовуючих процедурних порушень, що мали б реальний вплив на вирішення даного спору, судом не встановлено, тому, притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваними постановами, є законним.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, суд доходить до висновку, що під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанову серії ЕНА № 7135917 від 04.05.2026 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень слід залишити без змін, а позов без задоволення.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати відшкодовуються стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише у разі задоволення її позову, таким чином такі витрати у разі відмови у задоволенні позову не відшкодовуються.
На підставі ст.ст. 7, 9, ч.2 ст. 122, 245, 251, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72-77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Гарбузюк О.О. до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 25.05.2026 року.

Суддя:	  	В. В. Вальчук