ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2538/26 Справа № 201/9502/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2025 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2025 року  ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, збитків, грошових коштів та судових витрат.
Позов мотивовано тим, що 19 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Renault Trafic», під час руху по вул. Січеславській Набережній в м. Дніпрі порушив Правила дорожнього руху при зміні напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого автомобіля, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля, не надав перевагу автомобілю, що рухався по головній дорозі попутно в тому ж напрямку в сусідній смузі, скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х6», який належить позивачу ОСОБА_5 . 
Вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь позивача як потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн. Згідно з висновком судового експерта-автотоварознавця № 9677/3 від 06 жовтня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «BMW X6 М», пошкодженого внаслідок ДТП, становить 595 498,42 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування, а саме 435 498,42 грн, як різницю між вартістю матеріального збитку, розрахованого експертом на замовлення позивача, та розміром фактично виплаченого страхового відшкодування, а також судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2025 року позов задоволено, стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме: вартість матеріального збитку за експертним висновком (крім виплаченої страховою організацією суми) у сумі 435 498,42 грн; витрати на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн; витрати на судовий збір – 3 483,99 грн, а всього 458 982,41 грн.
Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову з огляду на проведену експертизу та підготовлений за її результатами висновок № 9677/3 від 06 жовтня 2023 року, яким встановлено суму завданих матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка визнала свою вину та вина якої була встановлена судом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Судом першої інстанції залишена поза увагою важлива для вирішення справи обставина щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та перебування його дій в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що доводить також винуватість позивача у заподіянні шкоди - пошкодженні транспортних засобів, у зв`язку з чим просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник скаржника не погоджується із позицією відповідача, викладеною у скарзі, вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задовлення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Січеславській Набережній, 39, в районі ЛЕП 111, в м. Дніпрі, не зайняв крайнє відповідне положення та під час зміни напрямку руху праворуч не впевнився в безпечності маневру, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку з правого боку. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим завдано матеріальної шкоди.
Вина відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КупАП, а провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку з закінченням строків притягнення винуватого до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУПАП.
Зазначена постанова від 15 серпня 2024 року не оскаржувалася та набрала законної сили.
Таким чином, постановою Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та наявність причинного зв`язку між його винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, та наслідками у вигляді завдання матеріальної шкоди позивачу. 
В рамках цієї справи про адміністративне правопорушення була призначена судова інженерно-транспортна експертизи.
Так, у постанові Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року вказано, що за висновком експерта № КСЕ-19/108-24/2268 від 19 квітня 2024 року дії водія ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху з технічної точки зору та перебувають в причинному зв`язку з подією пригоди. Швидкість руху автомобіля BMW X6 до початку гальмування знаходиться в інтервалі від 89,59 км/год до 99,02 км/год. В момент початку зміни напрямку руху автомобілем Renault Trafic автомобіль BMW X6 знаходився на відстані до місця зіткнення в інтервалі від 39,66 м до 43,83 м. Водій ОСОБА_5 при русі з дозволеною в межах населеного пункту швидкістю мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем Renault Trafic. 
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1.; 10.4. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КупАП.
Позивач з метою отримання страхового відшкодування звернувся до відповідної до МТСБУ, надавши необхідні документи та докази, у свою чергу, МТСБУ здійснило на рахунок позивача страхову виплату в межах ліміту відшкодування в сумі 160 000,00 грн.
Виплата страхового відшкодування здійснена МТСБУ на підставі наказу № 96079.
Згідно з висновком експерта-автотоварознавця № 9677/3 від 06 жовтня 2024 року по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «BMW X6 М», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 595 498,42 грн.
Вказаним висновком визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «БМВ Х6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість на момент ДПТ, яка складає 595 498,42 грн. 
Таким чином, невідшкодованою залишилася сума 435 498,42 грн (595 498,42 грн 160 000,00 грн - регламента виплата МТСБУ). 
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109(далі постанова правління НБУ №109), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є винною особою у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на момент вчинення якої він не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди, спричиненої позивачу, та регламентною виплатою. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення витрат з відповідача та задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.
Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
При цьому нормою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Положеннями ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Положеннями ст. ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп.а), п.41.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.
За змістом ст. ст. 12, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
За змістом норм ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різновидом шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
З урахуванням наведених норми матеріальну відповідальність за спричинені позивачу ушкодження та матеріальні втрати повинен брати на себе страховик, при цьому вказана виплата страхового відшкодування страховою компанією (МТСБУ) в межах ліміту відповідальності не позбавляє відповідача обов`язку відшкодувати позивачу завдані йому матеріальні збитки. 
З огляду на викладене та за встановленими вище обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про вартість матеріального збитку за експертним висновком (за вирахуванням виплаченої МТСБУ суми), завданої відповідачем позивачу, в сумі 435 498,42 грн, та відповідно про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми, яка є різницею між фактичним розміром шкоди, спричиненої позивачу, та регламентною виплатою.
Що стосується доводів апелянта про зменшення розміру відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача, з посиланням на обопільну вину учасників ДТП, колегія суддів суддів відхиляє такі доводи, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року у справі № 201/11983/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.
Вказана постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Посилання апелянта на висновок експерта № КСЕ-19/108-24/2268 від 19 квітня 2024 року, в якому зазначено про порушення ПДР з боку позивача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначений висновок був предметом дослідження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
При цьому постановою суду, яка набрала законної сили, винним у ДТП визнано виключно відповідача, а матеріали даної цивільної справи не містять жодних відомостей щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача та наявності відповідного матеріалу у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, преюдиційно встановлений факт вини відповідача у скоєнні ДТП не може бути переглянутий апеляційним судом за наявних обставин. 
Оскільки МТСБУ виплатило частину шкоди в межах ліміту, обов`язок з відшкодування решти суми (різниці між фактичним розміром шкоди та регламентною виплатою) згідно зі ст. 1194 ЦК України покладається на відповідача в повному обсязі
Колегія суддів зазначає, що в розумінні КупАП саме протокол про адміністративне правопорушення є підставою для порушення відповідного провадження у справі про адміністративне правопорушення та подальшого його направлення до суду для розгляду та ймовірного встановлення вини особи судом. Оскільки адміністративний матеріал щодо позивача не складався, а питання про його винуватість у встановленому законом порядку не розглядалося, самі лише посилання у постанові Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року на висновок експерта (за відсутності відповідного судового рішення про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП) не можуть бути самостійною підставою для визнання вини останнього та, як наслідок, зменшення розміру відшкодування.
Таким чином, за відсутності доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у повному обсязі за вирахуванням вже сплаченої МТСБУ суми.
Отже, з урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. 
Враховуючи зазначене, у відповідності до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням висновків апеляційного суду про залишення без змін судового рішення, підстав для розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції відсутні, а сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 31 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 14 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича 

М.Ю. Петешенкова