УХВАЛА
28 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 178/84/26
провадження № 51-1434 зно 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо нього за нововиявленими обставинами у справі № 178/84/26 (касаційне провадження № 51-1434ск26),
встановив:
Заява, в якій порушується питання про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, повинна відповідати вимогам статей 461, 462, 463 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається судове рішення, про перегляд якого подається відповідна заява.
Однак, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК ОСОБА_4 не зазначив рішень, які, на його думку необхідно переглянути, зокрема назви судів, які постановили такі рішення, їх вид (вирок, ухвала) та дати їх ухвалення. Незазначення необхідних відомостей не дає можливості насамперед визначити, відповідно до приписів ч. 1 ст. 463 КПК, чи належить до повноважень Суду розгляд цієї заяви, оскільки, згідно з указаними приписами, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до того суду, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Крім того, з огляду на зміст заяви, ОСОБА_4 звертається до Касаційного кримінального суду з вимогою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Водночас у обґрунтуваннях заяви міститься узагальнене твердження про наявність підстав для перегляду судових рішень також і за виключними обставинами. Однак поєднання в одній заяві підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими і виключними обставинами не передбачено кримінальним процесуальним законом, оскільки процесуальний порядок і підстави здійснення кримінального провадження за вказаними обставинами є різними. Тому, заявнику необхідно сформувати заяву таким чином, щоб вимоги та обґрунтування співвідносилися між собою і не допускалося неоднозначного розуміння того, у якому саме порядку ініційовано перегляд судових рішень.
Так, згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: «1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути».
Колегія суддів зауважує, що належним засобом доказування обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, є відповідне процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено факти щодо штучного створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.
У разі, коли йдеться про обставини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК, необхідно навести відомості про факти, які не були відомі суду. Нововиявлені обставини неможливо виявити в матеріалах провадження, оскільки вони не відображені в них внаслідок того, що були невідомими суду під час розгляду. Такі обставини виявляють уже після набрання судовим рішенням законної сили і тому вони потребують самостійного дослідження. Обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність ухваленого судом рішення по суті.
Водночас відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Тому, звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення, ОСОБА_4 повинен вказати конкретні обставини нововиявлені або виключні, на підставі яких Суд повинен переглянути судові рішення та належно обґрунтувати доводи в цій частині, відповідно до положень пунктів 4 - 5 ч. 2 ст. 462 КПК, а саме, зазначити обставини, що могли вплинути на судові рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду, обґрунтувати їх з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
Оскільки заява ОСОБА_4 не відповідає приписам ст. 462 КПК, то відповідно до положень частин 2, 3 ст. 464, ст. 429 КПК її потрібно залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Керуючись ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху заяву ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог заяву буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3