Гребінківський районний суд Полтавської області 
___________________________________________________________________________________
  	Справа №: 528/581/24	

Провадження № 2/528/175/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
05 травня 2026 року   	м. Гребінка	

05 травня 2026 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Ігнатущенко І.М., з участю: представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника третьої особи - ОСОБА_3 , розглянувши у залі суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Гребінківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що вони з відповідачем з 28.06.2003 року перебували в шлюбних відносинах. Від подружнього життя мають дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Пояснює, що відповідач самоусунулася від виховання дітей. Ніяким чином не цікавиться подальшою долею, сучасним та майбутнім своїх неповнолітніх дітей, не бере участі у їх вихованні, не забезпечує належними умовами для навчання, виховання, розвитку, байдуже ставиться до своїх батьківських обов`язків. На прохання про надання хоч якоїсь допомоги відповідач не реагує, дітьми не цікавиться. Відповідач не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, агресивно поводиться.
Вказує, що після розірвання шлюбу з вересня 2021 року і по цей час діти повністю перебувають на його (позивача) утриманні та вихованні. Ним створено всі необхідні умови для їх проживання. Він має щирі і добрі стосунки зі своїми дітьми.
Крім того, відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КупАП (23 звернення та 9 протоколів). 
Враховуючи викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно виховання її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (30.05.2024 року) і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; судові витрати віднести за рахунок позивача.

05.09.2025 року представник позивача адвокат Чумарний А.І. подав через канцелярію суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зменшення позовних вимог у зв`язку з тим, що син ОСОБА_7 досягнув 18 річного віку (повноліття). Просить резолютивну частину позову вважати викладеною у такій редакції: 
- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно виховання її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (30.05.2024 року) і до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; судові витрати віднести за рахунок позивача.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Чумарний А.І. позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки на даний час її єдиний дохід це соціальна допомога на дитину до досягнення трирічного віку, а вийти на роботу не може, бо немає з ким залишити грудну дитину. Проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Гребінківської міської ради Макогон І.П. у судовому засіданні вказала, що вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини ОСОБА_5 . Представник вважає, що на сьогодні відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це є крайньою виключною мірою.
Крім того, у судовому засіданні було заслухано думку ОСОБА_5 , яка пояснила, що проживає з батьком і бабусею. З мамою спілкується по телефону. Була у неї на канікулах всі шість днів.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.06.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено шлюб (а.с. 08 зворот).
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 01.10.2003 року, видане Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 6), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 11.01.2007 року, видане Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 1), та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 22.01.2013 року, видане Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 2) (а.с.09, 09а, 10).
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.09.2021 року шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 28.06.2003 Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 1, розірвано. Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11-14).
Зі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 21.06.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, вбачається, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_10 (а.с. 15).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (2021-2022 рік) та ст. 173-2 КУпАП (2023 рік - вчинення домашнього насилля відносно дітей, колишнього чоловіка, свекрухи, 2025 рік - відносно матері) (а.с. 17-42, 54-63, 107-111).
З відповіді, наданої Оржицьким районним судом Полтавської області на виконання ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області від 01.10.2025 року, вбачається, що в Оржицькому районному суді Полтавської області на розгляді знаходиться кримінальне провадження № 543/883/25 (провадження №1-кп/543/114/25) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (вчинення домашнього насилля відносно матері) (а.с. 106).
Рішенням № 47 від 14.03.2025 року Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У висновку вказано, що батько ОСОБА_4 сам виховує та утримує дітей, з колишньою дружиною має напружені стосунки. Зі слів дітей, мати підтримує зв`язок з ними в телефонному режимі. Від неї чують тільки образи, нецензурну лайку, останній раз бачилися з нею більше року тому. Обоє дітей сказали, що з матір`ю жити категорично відмовляються, їм соромно за її вчинки. Мати ОСОБА_2 у телефонній розмові проти позбавлення батьківських прав заперечувала. За її словами, до народження найменшої дитини, вона давала кошти дітям, останні місяці такої можливості не має. За місцем проживання з батьком діти мають належні матеріально-побутові умови, мають гаджети для навчання (а.с. 66-68).
Із акту обстеження умов проживання від 25.09.2025 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Гребінківської міської ради Жолобецькою В., слідує, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 (наймане житло), будинок без зручностей, меблі в достатній кількості, наявні продукти харчування, одяг та взуття дитини відповідають віку. В окремій кімнаті є дитяче ліжко та столик для дитячих речей, шафа, комод. Створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку дитини. За словами ОСОБА_12 її старша дочка ОСОБА_13 була в неї в гостях 28.08.2025 року протягом двох тижнів. Спілкується з нею по телефону. Син ОСОБА_14 допомагав з переїздом та облаштуванням. Причиною переїзду до ОСОБА_15 з ОСОБА_16 є можливість бути ближче до дітей. Погоджується з тим, щоб ОСОБА_13 проживала у батька, але проти позбавлення батьківських прав (а.с. 100).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд звертає увагу на висновок у справі "Mandet c. France", в якій 11 років бездіяльності батька не розглядалась Європейським судом як обставина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Навпаки, суд зазначив, що існує потенційна вигода майбутніх дитячо-батьківських відносин, оскільки поновлення цього зв`язку надає дитині можливість отримати більше, ніж втратити.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.
У справі наявний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав.
Проте, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, вважає його недостатньо мотивованим. Крім того, на час винесення рішення, позиція представника служби у справах дітей змінилася і вона просила суд не позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дочки ОСОБА_5 .
Так, на сьогодні, на час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має бажання підтримувати спілкування з дітьми, налагодити, встановити емоційний зв`язок зі своєю дочкою ОСОБА_13 . Вона намагається змінити свій спосіб життя, доказів на підтвердження неналежного виконання батьківських обов`язків відносно найменшої дитини та наявності алкогольної/наркотичної залежності у матері суду не надано, має стійке бажання підтримувати спілкування з дітьми.

Водночас, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
08.07.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).
Днем звернення позивача до суду є 30.05.2024 року, оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3 512 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраний позивачем.
Між тим, при визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.
Враховуючи викладене, в тому числі і матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 (не працює, оскільки має дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 ), суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі 1 756,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку.
Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч. 9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.
У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що на сьогодні відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це є крайньою виключною мірою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 756,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (30.05.2024 року) і до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; в іншій частині позовних вимог відмовити.
Керуючись ст.ст. 12-13, 19, 76-80, 141, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 169 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Гребінківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 756,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (30.05.2024 року) і до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя  	Я. В. Татіщева