Справа № 526/1475/26
Провадження № 2/526/1173/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

02 липня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричок С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Гадячі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання та користування житлом,
встановив:
до суду звернулася позивач з вищевказаною позовною заявою, у якій вказує, що з 24.11.2015 року вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 , як власниця, сплачуючи усі комунальні платежі. Квартиру вона придбала у ОСОБА_2 , який зобов`язувався оформити на неї право приватизації, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, тому свої майнові права не оформила. При зверненні до Виконавчого комітету Сергіївської сільської ради з заявою стосовно приватизації квартири, було відмовлено через відсутність у документах ордеру на вселення у квартиру та було роз`яснено позивачці право звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання у квартирі на законних підставах.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 05.03.2021 року, у зв`язку з чим вона своє прізвище ОСОБА_5 змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.03.2021 року.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що 09.12.2023 року складено відповідний актовий запис №37, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.12.2023 року.
Згідно довідки, виданої Сергіївською сільською радою, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 , але з 24.11.2015 року проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 .
Згідно розписки, ОСОБА_2 від ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 1800 доларів США за квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №53, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.10.2017 року.
Як вбачається з копії рішення Сергіївської сільської ради №66 від 11.05.2026 року, ОСОБА_1 відмовлено у передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність у зв`язку із неможливістю заявником надати повний пакет документів та підтвердити факт проживання у квартирі на законних підставах.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на приватизацію.
Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
У ч.ч. 1, 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482-XII передбачено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.
Так, судом встановлено, що позивачка зареєстрована у квартирі ОСОБА_1 з 24.11.2015 по теперішній час.
Крім цього, як зазначили свідки в судовому засіданні, позивачка проживає і користується вказаним житлом безперервно протягом останніх 10 років.
Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з абз. 5 ст. 3 Закону Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV, місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Водночас визначення терміну «постійне місце проживання» в чинному законодавстві відсутнє.
У абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі Закон №1382-IV) в редакції за період з 11.12.2003 по 02.09.2014 зазначалося, що місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Користуванням слід вважати фактичне проживання в житловому приміщенні, яке може бути закріплене юридично шляхом реєстрації або на підставі інших документів, таких як договір найму, право власності, рішення суду, або ордер на службове житло.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, на підтвердження позовних вимог позивачем надано достатньо письмових доказів, тому суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 фактично проживає та фактично користується квартирою АДРЕСА_3 .
Керуючись статтями 2,12,13,76-81,89,258,259,263-265,268,273,354ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання та користування житлом - задовольнити .
Встановити факт постійного проживання та користування житлом - квартирою АДРЕСА_3 ОСОБА_7 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2026 року.

Суддя: С. А. Киричок