Справа № 539/1773/26
Провадження № 2/539/1587/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Просіної Я.В.,
за участі секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М., 
представника відповідача Власової С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м.Лубни у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» Сахарова О.І. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №352180987 від 28.04.2023 року у розмірі 50360,02 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.04.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 352180987 на суму 1 000,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV652RR.
Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 1000,00 шляхом перерахування через банк провайдер.
Проте, в подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 9 900,00 грн.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі – Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 245 від 22/08/2023, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 27/0524-01 (далі – Договір факторингу 2).
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е (далі – Договір факторингу 3) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 15.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 50360,02 грн.
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам.
Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 50360,02 грн, яка складається з: 9889,73 грн - заборгованість по тілу кредиту; 40470,29 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, даною ухвалою було витребувано в АТ КБ «Приватбанк» докази у справі.
14.05.2026 року на до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана ухвалою суду від 22.04.2026 року інформація.
22.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Власової С.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що з позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» щодо стягнення заборгованості у розмірі 50360,02 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідач не згодний виходячи з наступного.
Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується військовим квитком, контрактом про проходження військової служби, довідкою про безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, посвідченням учасника бойових дій, довідкою форма-5. З 26.07.2023 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України Контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки, що підтверджується самим Контрактом та записом у його військовому квитку. Військову службу він проходить у особливий період та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою (Додаток 6 до Порядку) .
Отже, Відповідач як військовослужбовець під час дії особливого періоду має пільги передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідач уклав Контракт на військову службу у Збройних Силах України у особливий період з 26.07.2023 року. Отже, позивач не мав права з 26.07.2023 року нараховувати Відповідачу проценти за користування кредитом. 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який є додатком №21 до позовної заяви, станом на 26.07.2023 року заборгованість Відповідача за кредитним договором складала 18236,63 грн. в тому числі 9 889,73 грн. тіло кредиту і 8 346,90 грн. проценти за користування кредитом (18236,63 грн. - 9 889,73 грн. = 8 346,90 грн.). 
Але і з цими процентами, які були нараховані Відповідачу станом на 26.07.2023 року на дату укладення ним Контракту на військову службу у особливий період, Відповідач не згодний, оскільки ці проценти були нараховані поза межами строку кредитування. Згідно з умовами кредитного договору Відповідачу було відкрито кредитну лінію з дисконтним періодом кредитування 30 календарних днів з дати отримання першого траншу (п.3.1 кредитного договору). Дисконтний період кредитування – це період користування відсотки за користування кредитом мали нараховуватись протягом 30 календарних днів з моменту видачі кожного Траншу кредиту. 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» останній Транш кредиту було надано Відповідачу 12.05.2023 року, тому виходячи з строку дії періоду кредитування 30 календарних днів від дати останнього Траншу Позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитом тільки до 13.06.2023 року. А згідно цього ж розрахунку, Відповідач 16.06.2023 року сплатив кредитодавцю ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» всі проценти нараховані в межах дії строку кредитування. 
Станом на 16.06.2023 року заборгованість Відповідача складала тільки тіло кредиту у сумі 9 889,73грн., що підтверджується розрахунком заборгованості кредитодавця, а подальше нарахування процентів відбувалося поза межами строку дії періоду кредитування. 
Отже, на підставі вище вказаного, нараховані Позивачем проценти за користування кредитом є незаконними, тому Відповідач визнає позовні вимоги тільки в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 889,73 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., то Відповідач їх не визнає, оскільки вважає їх завищеними, не співмірними з складністю справи, ціною позову та зважаючи на те, що представник Позивача не буде приймати участь у судових засіданнях, оскільки Позивач заявив у позові про проведення розгляду справи за відсутності Позивача.
На підставі вище вказаного Відповідач визнає позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» тільки в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9889,73грн. В іншій частині позовних вимог Відповідач просить суд відмовити Позивачу, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими.
26.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Сахарової О.І. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача зазначає, що відповідачем подано до суду Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 вступив до лав ЗСУ 26.07.2023. Враховуючи вимоги чинного законодавства та правові підстави, нараховані проценти за кредитним договором підлягають списанню. Тобто загальна сума заборгованості складає 9 889,73 грн. Просить зменьшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15309,00 грн, яка складається з 9889,73 грн заборгованості за тілом. Окрім того, просить судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на Відповідача.
19.06.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Сахарової О.І. до суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник просить заяву про зменшення позовних вимог від 25.05.2026 року залишити без розгляду та прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог в новій редакції від 18.06.2026, відповідно до якої представник позивача зазначає, що відповідачем подано до суду Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 вступив до лав ЗСУ 26.07.2023. Враховуючи вимоги чинного законодавства та правові підстави, нараховані проценти за кредитним договором підлягають списанню. Тобто загальна сума заборгованості складає 9 889,73 грн. Окрім того, просить судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на Відповідача.
Представник позивача Сахарова О.І. в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Не заперечує проти постановлення заочного рішення в даній справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. 
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що відповідач визнає позовні вимоги лише в частині стягнення тіла кредиту, скільки є військовослужбовцем, а відсотки нараховані позивачем підлягають списанню. Окрім того, просила зменшити суму витрат на правничу допомогу, яку просив стягнути представник позивача.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Судом встановлено, що 28.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір кредитної лінії № 352180987 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.15 з.б.-24).
Відповідно до умов кредитного договору, п.2.1. за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 20000 грн 00 коп. (двадцять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила).
П. 2.2. Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.
2.3. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 1000 грн 00 коп. (одна тисяча грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 28.05.2023 р.
2.4. Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором.
2.5. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору.
2.6. Оскільки Кредит за цим Договором надається з метою покриття поточних потреб Позичальника, до моменту отримання ним доходу. Позичальник передає Кредитодавцю в заставу майнові права на грошові кошти, які будуть знаходитись в майбутньому на будь-яких банківських рахунках Позичальника в сумі 20000 грн 00 коп. (двадцять тисяч грн. нуль коп.). Внаслідок чого Кредитодавець (як заставодержатель), в разі невиконання Позичальником (як заставодавцем та боржником в одній особі) зобов`язань за цим Договором, отримує право на задоволення усіх грошових вимог, що є або виникнуть в майбутньому згідно умов цього Договору, за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами Позичальника, якщо інше не встановлено законом. Загальна вартість предмету застави складає 20000 грн 00 коп. (двадцять тисяч грн. нуль коп.). Оцінка предмету застави не проводиться.
2.7. Звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено Кредитодавцем при наявності заборгованості у Позичальника за цим Договором в позасудовому або судовому порядку. Позасудове звернення стягнення на предмет застази в тому числі може бути здійснено шляхом ініціювання переказу грошових коштів з поточного рахунку Позичальника на поточний рахунок Кредитодавця в порядку передбаченому п. 7.9. цього Договору. Повідомлення про позасудове звернення стягнення на предмет обтяження направляється Позичальнику в електронній формі в порядку передбаченому Договором.
2.8. Сторони погодили, що обтяження може бути зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на розсуд Кредитодавця в будь-який час після набрання чинності цим Договором, в тому числі після винесення ухвали суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) Позичальника.
2.9. Позичальник зобов`язаний протягом п`яти днів самостійно письмово повідомити банки в яких відкрите його рахунки. про наявність обтяження. У повідомленні Позичальник обов`язково зазначає про згоду на розкриття банком банківської таємниці щодо нього на письмовий запит Кредитодавця
2.10. Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування забезпечити наявність на всіх власних рахунках сукупно грошових коштів в розмірі не меншому ніж вартість предмету застави.
Отже, сторони узгодили порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами та дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Ураховуючи положення ст. 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем кредитного договору № 352180987 від 28.04.2023.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний.
Суд установив, що 28.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1000,00 грн, 400,00 грн, 400,00 грн, 500,00 грн, 150,00 грн, 450,00 грн, 250,00 грн, 500,00 грн, 250,00 грн, 100,00 грн, 100,00 грн, 250,00 грн, 250,00 грн, 200,00 грн, 20,00 грн, 450,00 грн, 450,00 грн, 252,00 грн, 300,00 грн, 20,00 грн, 1000,00 грн, 650,00 грн, 300,00 грн, 400,00 грн. 400,00 грн, що підтверджується довідками виданими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», платіжними дорученнями, а також листом від 06.05.2026 і виписками АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.38-38, 42-48, 125-137,170-173).
Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази виконання кредитором умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів.
Доказів про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять.
Із досліджених наданих позивачем розрахунків заборгованості, суд установив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося відповідачу в період із 28.04.2023 по 22.08.2023 (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») в розмірі 25899,09 грн, із якої: 9889,73 грн - заборгованість по тілу кредиту, 16304,07 грн - заборгованість за відсотками та в період із 22.08.2023 по 12.11.2023 (ТОВ «Таліон Плюс») і складає 50360,02 грн, із якої: 9889,73 грн - заборгованість по тілу кредиту, 40470,29 грн - заборгованість за відсотками (а.с.107-110).
Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором слід вказати таке.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (пункт 2.1) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.68-71).
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2020 (а.с.73 з.б).
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2021 (а.с.74-77).
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2022 (а.с.79).
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2023 (а.с.79 з.б).
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2024 (а.с.80).
Отже, відповідно до указаних додаткових угод строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово продовжувався та договір діяв до 31.12.2024.
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, викладеному у редакції від 31.12.2020 (додаткова угода № 26), право вимоги права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 245 від 22.06.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 352180987 від 28.04.2023 на загальну суму 26193,80 грн (а.с.81).
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого, у п. 2.1, визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.84-87).
15.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги (а.с.92-65).
Позивачем наданий витяг з реєстру боржників від 15.07.2025, відповідно до якого право вимоги до відповідача за кредитним договором № 352180987 від 28.04.2023 на загальну суму 50360,02 грн перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (а.с.98).
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем доведено належними доказами набуття ним права вимоги відповідача за кредитним договором № 134518942 від 21.04.2021.
Проаналізувавши положення ст. 1077, 1078, 1081 ЦК України, слід вказати, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Оскільки первісний кредитор мав право здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами в період строку кредитування, то саме за вказаний період позивач набув право вимоги до відповідача.
Слід зазначити, що в судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в складі ЗСУ за контрактом з 26.07.2023, що підтверджується: контрактом про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України від 26.07.2023 року, посвідченням серії НОМЕР_2 , довідкою №349 виданою 04.06.2025 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 , довідкою №1166 від 27.02.2025 року виданою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 (а.с.189-193).
Тобто, із наданих вище документів вбачається факт, що відповідач як військовослужбовець ЗСУ з 26.07.2023 бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану.
Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№2011-XII від 20.12.1991 передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Окрім того, представник позивача в заяві про зменшення позовних вимог не заявляв позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, тому суд вважає заборгованість за відсотками не підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
За цих обставин суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 352180987 від 28.04.2023 у сумі 9889,73 грн, із якої: 9889,73 грн - заборгованість по тілу кредиту.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 44896 від 17.04.2026 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, суд враховує таке.
Частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Ураховуючи обсяг правничої допомоги, наданої позивачу при розгляді цієї справи судом, надання позивачем договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткової угоди № 25771161977 від 01.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акту прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20.08.2025, те, що справа є малозначною, її розгляд здійснюється за правилами спрощеного провадження, представник позивача не приймав участь у судових засіданнях, а також клопотання представника позивача про зменшення суми витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір компенсації позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності, пропорційності та справедливості.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №352180987 від 28.04.2023 в розмірі 9889 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 73 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: вул. Поправки Юрія, буд.6, кабінет 13, м. Київ, 02094;
Представник позивача: Сахарова Ольга Ігорівна, РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження: вул. Поправки Юрія, буд.6, кабінет 13, м. Київ, 02094;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Представник відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Суддя          Я.В.Просіна