Справа № 127/2859/26
Провадження № 2/127/769/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

29 квітня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
До суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі — Позивач, Страховик) до ОСОБА_1 (далі — Відповідач) про стягнення коштів у порядку регресу в розмірі 9 358,33 грн та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2023 між Відповідачем як страхувальником та Позивачем як страховиком було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № EP-212823470, яким забезпечено транспортний засіб FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1 .
19.08.2023 у місті Вінниці на перехресті вулиць Брацлавська – Привокзальна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного забезпеченого транспортного засобу під керуванням Відповідача та автомобіля SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП транспортний засіб SKODA FABIA отримав механічні пошкодження.
Факт дорожньо-транспортної пригоди, її обставини та вина Відповідача були зафіксовані шляхом оформлення Європротоколу, відповідно до якого Відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП.
Потерпіла сторона звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та надала необхідні документи, на підставі яких страховиком здійснено їх розгляд, складено страхові акти та проведено розрахунок розміру страхового відшкодування.
На підставі вказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 9 358,33 грн за пошкодження транспортного засобу потерпілої сторони.
Позивач зазначає, що відповідно до статей 993, 1191 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у межах фактично виплачених сум.
Крім того, Позивач посилається на положення статті 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страховик має право зворотної вимоги (регресу) до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу у випадках, передбачених законом.
Позивач вказує, що на момент настання ДТП мав місце період використання транспортного засобу, який не відповідав умовам страхового поліса щодо періоду його експлуатації, у зв`язку з чим у страховика виникло право регресної вимоги до Відповідача.
Також зазначено, що Позивач дотримався вимог процесуального закону, зокрема до подання позову направляв претензію Відповідачу, однак останній добровільно збитки не відшкодував.
Позивач просить суд відкрити провадження у справі, визначити її як малозначну, розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та стягнути з Відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 358,33 грн, а також судовий збір.
Відповідно до позовної заяви, Позивач посилається на норми статей 12, 14, 511, 526, 636, 979, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статтю 27 Закону України «Про страхування», а також положення статей 19, 28, 175, 177, 184, 187, 274–279 Цивільного процесуального кодексу України.
Позивач також повідомив, що вживав заходів досудового врегулювання спору, зокрема направляв претензію Відповідачу, заходи забезпечення доказів або позову не застосовувалися, інші аналогічні позови до Відповідача не подавалися.
Згідно з поданими матеріалами, Позивач вважає спір малозначним, оскільки ціна позову не перевищує встановленого законом порогу, та просить розглянути справу без виклику сторін, не заперечуючи проти заочного розгляду у разі необхідності.
Відповідно до ухвали суду від 16.02.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України.
Згідно ст. 280 ч. 1 п. 1,2,3,4 суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення, а датою ухвалення такого рішення є дата складення повного тексту судового рішення.
Аналогічний підхід щодо застосування зазначених норм процесуального права викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, в якій зроблено висновок, що у випадку ухвалення рішення за відсутності учасників справи моментом його ухвалення є саме дата складення повного тексту судового рішення, а не дата судового засідання.
Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України, у випадку якщо у судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складається протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи. Однак у даному випадку, з огляду на неявку всіх учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність складення повного тексту рішення без його проголошення у порядку, передбаченому статтею 268 ЦПК України.
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
За приписами з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зі змісту ст. ст. 13, 78, 81 ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що 06.01.2023 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № EP-212823470, яким забезпечено транспортний засіб FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Належними та допустимими доказами у справі, зокрема копією страхового поліса, підтверджується факт існування між сторонами договірних страхових правовідносин на момент виникнення спірної події.
19.08.2023 у місті Вінниці на перехресті вулиць Брацлавська – Привокзальна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного транспортного засобу під керуванням відповідача та транспортного засобу SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Факт дорожньо-транспортної пригоди, її механізм та участь сторін підтверджуються Європротоколом, який міститься в матеріалах справи. Вказаний документ відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є належним доказом оформлення ДТП без участі поліції та містить підписи учасників події. З нього вбачається, що відповідач визнав свою вину у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, що має значення для встановлення цивільно-правової відповідальності.
Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб потерпілої сторони отримав механічні пошкодження, що зафіксовано у Європротоколі, актах огляду транспортного засобу, фотоматеріалах та ремонтній калькуляції, які були подані страховикові.
Потерпіла особа звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та надала необхідні документи, передбачені умовами страхування та вимогами законодавства. На підставі поданих документів страховиком здійснено їх перевірку, складено страхові акти та розрахунок страхового відшкодування.
Зазначені страхові акти є внутрішніми документами страховика, що відображають встановлення факту страхового випадку, його кваліфікацію та визначення розміру завданої шкоди. Вони узгоджуються з первинними документами ДТП, не містять суперечностей та не спростовані жодними належними доказами у справі.
Платіжними документами підтверджується, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 9 358,33 грн на користь потерпілої сторони, у зв`язку з чим позивач фактично поніс відповідні витрати.
Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке мав страхувальник або потерпілий до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Згідно зі статтею 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законом.
Суд враховує, що матеріали справи містять належні та допустимі докази вини відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, а також підтвердження факту виплати страхового відшкодування позивачем у заявленому розмірі. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували встановлені обставини або свідчили про відсутність його відповідальності за завдану шкоду.
Отже, регрес це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регреса та, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права ( зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також відповідальності власників наземних транспортних засобів; нормативно-правовий акт № 1961-IV від 01 липня 2004 року, ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно положень ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.
Зважаючи на вказане, суд вважає, що в даному випадку має місце саме регресна вимога позивача до відповідача.
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд виходить із принципів змагальності сторін, диспозитивності цивільного процесу та розподілу обов`язку доказування, визначених ЦПК України. Подані позивачем докази є взаємопов`язаними, узгодженими та достатніми для висновку про наявність усіх елементів цивільно-правової відповідальності та правових підстав для регресної вимоги.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 358,33 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При зверненні до суду з позовом МТСБУ сплатило судовий збір в розмірі 3328 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжною інструкцією № ЗР003110 від 07.01.2026 року. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, понесені витрати ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» по оплаті судового збору в сумі 3328 грн. 00 коп. підлягають стягненню з КомісароваЯ.В.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України; ст. ст. 22, 993, 979, 988, 1166, 1191 ЦК України; Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9358 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 33 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», код ЄДРПОУ 24175269, адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44;
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду скаладено 04.05.2026.

Суддя: