Справа № 303/10028/25
2о/303/3984/25             Номер стат. звіту - 38

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді     Мирошниченка Ю. М. 
при секретарі     Лукач К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 63 540 грн, яка, за твердженням позивача, складається із: 18 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 32 940 грн процентів за користування кредитом, 3 600 грн комісії, пов`язаної з наданням кредиту, та 9 000 грн неустойки. 
Позов мотивований тим, що 12 червня 2025 року між сторонами укладено кредитний договір № 12.06.2025-100001501, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 18 000 грн строком на 183 дні зі сплатою процентів у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом та комісії у розмірі 20 % від суми кредиту. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач належним чином кредитні зобов`язання не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. 
Відповідач через представника подав відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково. Не заперечуючи факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, відповідач заперечив проти стягнення процентів у заявленому розмірі, комісії та неустойки, посилаючись на їх невідповідність вимогам законодавства та принципам справедливості й розумності. 
Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача та зазначив про правомірність нарахування процентів, комісії та неустойки відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства. 
Представник відповідача подав додаткові пояснення, у яких підтримав раніше викладені заперечення щодо підстав стягнення процентів, комісії та неустойки.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Спірні правовідносини регулюються положеннями статей 3, 11, 509, 526, 530, 549, 610, 611, 626, 627, 628, 629, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що 12 червня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12.06.2025-100001501 в електронній формі. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 18 000 грн строком на 183 дні, з кінцевою датою повернення кредиту 11 грудня 2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом. 
Відповідно до умов договору кредитні кошти були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується наданими позивачем доказами. 
Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів у сумі 18 000 грн та невиконання зобов`язань щодо їх повернення відповідачем не заперечується. 
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі, тоді як відповідач у встановлений договором строк кредит не повернула та проценти за користування кредитом не сплатила.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 63 540 грн, з яких: 18 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32 940 грн – заборгованість за процентами, 3 600 грн - комісія, 9 000 грн – неустойка. 
Оцінюючи доводи відповідача щодо безпідставності нарахування процентів у розмірі 32 940 грн, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з умовами кредитного договору сторони погодили фіксовану процентну ставку у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом протягом усього строку кредитування. 
При цьому матеріали справи не містять доказів того, що умови договору щодо строку кредитування, розміру процентної ставки чи порядку нарахування процентів були сформульовані нечітко, суперечливо або не доведені до відома відповідача.
На відміну від справ, у яких умови кредитного договору містять неоднозначні положення щодо строку кредитування або механізму нарахування процентів після спливу погодженого строку користування кредитом, у даному випадку строк кредитування, дата повернення кредиту та розмір процентної ставки визначені сторонами чітко та однозначно. Проценти нараховані позивачем у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Сам по собі значний розмір нарахованих процентів порівняно із сумою отриманого кредиту не є безумовною підставою для звільнення позичальника від виконання погоджених умов договору або для довільного зменшення судом розміру процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів неправомірності нарахування процентів, а також власного контррозрахунку заборгованості.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 32 940 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом із тим вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 3 600 грн задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця.
Водночас за змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору, які встановлюють оплату дій, що не є самостійною послугою для споживача, є несправедливими та нікчемними.
Надання кредиту є обов`язком кредитодавця за кредитним договором, а тому дії фінансової установи, спрямовані на виконання власного обов`язку щодо видачі кредиту, не є окремою послугою, яка підлягає оплаті позичальником.
Умовами спірного договору передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 3 600 грн. 
При цьому позивач не довів, що зазначена комісія є оплатою конкретної додаткової чи супутньої послуги, замовленої відповідачем, а не платою за дії, які кредитодавець вчиняє на виконання власного обов`язку з надання кредиту.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 3 600 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо вимог про стягнення неустойки у розмірі 9 000 грн суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який на час розгляду справи є чинним.
Оскільки заявлена позивачем неустойка нарахована у період дії воєнного стану, підстави для її стягнення з відповідача відсутні.
Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 9 000 грн слід відмовити.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 18 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 32 940 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 50 940 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Позивачем заявлено вимоги на загальну суму 63 540 грн, з яких суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог у розмірі 50 940 грн, що становить 80,17 % від заявленої суми позову.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 941,24 грн (2 422,40 грн ? 80,17 %).
На підставі викладеного суд, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.06.2025-100001501 від 12 червня 2025 року у розмірі 50 940 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сорок) грн 00 коп., з яких: 18 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 32 940,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 941 (одна тисяча дев`ятсот сорок одна) грн 24 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Повний текст складено 21.05.2026 року.

Головуючий    Юрій Мирошниченко