Справа № 274/7339/25 Провадження № 2/0274/879/26	

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

18.05.26 р.	м. Бердичів	

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі – Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом	ОСОБА_1 	
до	ОСОБА_2 	
про	стягнення боргу,	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20.02.2025 р. у розмірі 288 470,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики від 20.02.2025 р., на підставі якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути у гривні у сумі, яка буде еквівалентна на момент повернення 7 000,00 доларам США за курсом Національного банку України, в строк до 20.04.2025 р., проте зобов`язань з повернення грошових коштів не виконав.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) підписано договір позики від 20.02.2025 р., відповідно до умов якого, зокрема, Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 7 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві ці грошові кошти у сумі, яка буде еквівалентна на момент повернення 7 000,00 доларам США за курсом Національного банку України, в строк до 20.04.2025 р. (а. с. 12 – 13).
ОСОБА_2 також написано розписку від 20.02.2025 р., згідно з якою, зокрема, він отримав від ОСОБА_1 у борг гроші у сумі 7 000,00 доларів США та зобов`язується повернути їх до 20.04.2025 р. у сумі, яка буде еквівалентна 7 000,00 доларам США за курсом Національного банку України (а. с. 14).
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.02.2025 р. укладено договір позики грошових коштів, на підставі якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 ці грошові кошти у сумі, яка буде еквівалентна на момент повернення 7 000,00 доларам США за курсом Національного банку України, в строк до 20.04.2025 р.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, зобов`язання з повернення ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики до 20.04.2025 р. ОСОБА_2 не виконав.
Доказів, які б спростовували ці обставини, ОСОБА_2 не подав.
Відповідно до абзацу першого частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.  Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що станом на 11.09.2025 р. курс Національного банку України долара США складав 41,21 грн. за один долар США, тому сума боргу за договором позики від 20.02.2025 р. на момент подання позову складає 288 470,00 грн. (41,21 * 7 000,00).
Разом з тим, позов було подано не 11.09.2025 р., а 16.10.2025 р., що підтверджується цією датою на відбитку поштового штемпеля на конверті, у якому містилася позовна заява (а. с. 16).
Як вбачається з відкритих джерел у мережі Інтернет, 16.10.2025 р. курс Національного банку України за один долар США складав 41,7607 грн., тобто на момент подання позову сума боргу за договором позики від 20.02.2025 р. становила 292 324,90 грн. (41,7607 * 7 000,00), а не 288 470,00 грн., які просить стягнути ОСОБА_1 .
Однак Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов  ОСОБА_1  підлягає задоволенню.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 884,70 грн. (сплачений за подання позову судовий збір, а. с. 5, 6).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 – 265, 280 – 282 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до  ОСОБА_2  ( АДРЕСА_2 , РНОКПП (за даними позовної заяви) 3411114936) задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  частину заборгованості за договором позики від 20.02.2025 р. у розмірі 288 470,00 грн. 
3. Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 2 884,70 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя          В.В. Корбут