Провадження №2/748/1510/26	
 	Єдиний унікальний № 748/1649/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
07 липня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :
головуючого судді Хоменко Л.В.
секретаря Зеленської О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № F94.13034.005437490 в розмірі 21 145 грн. 70 коп., судовий збір у сумі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13 000 грн. 00 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування № F94.13034.005437490, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25064 грн. для власних потреб, строком на 30 місяці зі сплатою 16,50% річних. Даний договір є змішаним договором договору страхування. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Підписанням даного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, що діяла станом на дату у договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов`язання не виконала належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 31 978 грн. 63 коп., з яких 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 10 832 грн. 93 коп. – заборгованість за комісією. 11 грудня 2025 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 11-12/25, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором договором № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року. Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 21 145 грн. 70 коп. з яких: 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.
Ухвалою судді від 04 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяви на відкладення розгляду справи та відзив на позов не подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 02 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування № F94.13034.005437490, відповідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25064,00 грн. для власних потреб, строком на 30 місяці зі сплатою 16,50% річних. Даний договір є змішаним договором договору страхування. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Підписанням даного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, що діяла станом на дату у договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку (а.с.7).
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав та надав позичальнику грошові кошти. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року станом на 11 грудня 2025 року заборгованість відповідача становить 31 978 грн. 63 коп., з яких 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 10 832 грн. 93 коп. – заборгованість за комісією. (а.с.26).
11 грудня 2025 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФАКТОРНИГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 11-12/25, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором договором № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року (а.с.28-32).
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не здійснювалось жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались.
Однак, позивач просить стягнути заборгованість у сумі 21 145 грн. 70 коп. з яких: 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ст. 207 ЦПК України).
Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У договорах про надання фінансового кредиту, укладених з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок.
Відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. 
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. 
При цьому, як убачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року станом на 11 грудня 2025 року заборгованість відповідача становить 31 978 грн. 63 коп., з яких 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 10 832 грн. 93 коп. – заборгованість за комісією. (а.с.26).
Однак, позивач просить стягнути заборгованість у сумі 21 145 грн. 70 коп. з яких: 17 092 грн. 17 коп. – заборгованість за основним боргом, 4 053 грн. 53 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з п. 5.3. Договору факторингу Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. 
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав, взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором кредиту та страхування № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року у розмірі 21 145 грн. 70 коп.
А отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
02 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 (а.с. 48-51).
Прайс-листом АО «Лігал Ассістанс» затвердженого Рішенням Загальних зборів №01-12/2025 від 01 грудня 2025 року встановлено вартість послуг АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 52-53).
Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 3126 від 01 квітня 2026 року погоджено надання правових послуг на суму 13 000 грн., з яких: 4 000 грн. за надання усної консультації з вивчення документів та 9 000 грн. за складання позовної заяви (а.с 54).
Згідно витягу з акту № 33 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2026 року адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. надало ТОВ «Факторинг Партнерс» правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, згідно детального опису наданих послуг, становить 13 000 грн., з яких: 4 000 грн. за надання усної консультації з вивчення документів та 9 000 грн. за складання позовної заяви (а.с.55).
Верховний Суд наголошує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, ч.8 статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, Заявка на надання юридичної допомоги №3126 від 01 квітня 2026 року, Акт № 33 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2026 року, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.4,5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляду судом справи без участі сторін, зменшити розмір витрат на правову допомогу , що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 4 000 грн. Тому, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» у розмірі 6 000 грн.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 512, 526, 530, 610, 612, 1046-1050, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованость за кредитним договором № F94.13034.005437490 від 02 липня 2019 року у розмірі 21 145 (двадцять одна тисяча сто сорок п`ять) грн. 70 (сімдесят) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) 2 662 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 4 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, реквізити IBAN: НОМЕР_2 , відкритий у АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» , код МФО 300528.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя         Хоменко Л.В.