Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2026  	Справа №607/27167/25 Провадження №2-а/607/28/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Воробель Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Жук Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Стецюк Юрій Олегович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,
встановив:

24.12.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стецюк Ю.О., звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить: визнати причини пропущення строку на оскарження спірної постанови поважними та поновити пропущений строк на оскарження постанови; постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 61/2171 від 03.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 визнати незаконною та скасувати; закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; стягнути з відповідача судовий збір.
30.12.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також встановленого законом порядку накладення адміністративного стягнення. На думку представника позивача, постанова ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних і допустимих доказів вини позивача. Вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення. Так само до протоколу не долучено жодних матеріалів, які б підтверджували його вину. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що у резолютивній частині постанови не зазначено про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а також не наведено нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. Водночас, при накладенні адміністративного стягнення посадовою особою не дотримано вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу, оскільки штраф визначено у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить вимогам КУпАП. Також в оскаржуваній постанові не зазначено, до яких саме суб`єктів адміністративного правопорушення належить позивач.
Окрім цього, представник позивача посилається на дані електронного військово-облікового документа «Резерв+», сформованого позивачем 16.07.2024 та 15.07.2025, з яких убачається, що графи «Постанова ВЛК» та «Дата ВЛК» не заповнені, що свідчить про те, що позивача не визнавали обмежено придатним до військової служби, а тому у нього не виникало обов`язку самостійно звертатися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Також зазначає, що жодних повісток для проходження медичного огляду позивачу не вручали, у зв`язку з чим вважає, що у його діях (бездіяльності) відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення. Крім того, вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, куди саме позивач не прибув за викликом, а також на підставі якого саме виклику, оскільки його реквізити у постанові не наведені.
02.01.2026 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Базана Л.Т. поновлено строк звернення до суду з позовом та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026, справу №607/27167/25, провадження №2-а/607/28/2026, передано на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., згідно з розпорядженням керівника апарату №47 від 16.04.2026, у зв`язку з перебуванням судді Базана Л.Т. на лікарняному.
21.04.2026 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П. позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стецюк Ю.О., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП прийнято до свого провадження та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач, будучи належним чином сповіщений про зміст позовної заяви та відкриття провадження у справі, не скористався правом на подачу відзиву.
У судове засідання 24.06.2026 представник позивача не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 24.06.2026 повторно не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подавав. У встановлений судом строк відзиву не подав та із клопотанням про продовження строку на його подання не звертався. 
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд доходить такого висновку:
порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція зазначеної статті має бланкетний характер, оскільки не встановлює безпосередньо охоронюваних законом правил поведінки, а відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають відповідні вимоги, порушення яких утворює склад правопорушення. Відтак у кожному конкретному випадку підлягає встановленню, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період –період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.
Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з п. 1 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулювався Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі – Порядок) (в редакції, чинній станом на 03.09.2025).
Згідно з п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Згідно з п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Судом установлено, що стосовно ОСОБА_1 діловодом відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол №60/3206 про адміністративне правопорушення від 03.09.2025 (далі – Протокол), згідно з яким: 03.09.2025 громадянин ОСОБА_1 приблизно о 10:30 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 з 10.12.1991 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 та є порушником військового обліку з 23.08.2025. Із наявних даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: не з`явився по виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК. Відповідно до Закону України №4235-IX від 12.02.2025 про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» пункт 2, установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. У зв`язку із вказаним, громадянин ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період в Україні, який діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49, який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктів 1, 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 зі змінами), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Зі змісту цього Протоколу вбачається, що ОСОБА_1 під підпис роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18:00 03.09.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про недотримання вимог п. 10 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, згідно з яким особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.
Також у Протоколі зазначено про те, що до нього додається: копія паспорта громадянина ОСОБА_1 ; копія облікової картки з АІТС «Оберіг» громадянина ОСОБА_1 ; копія електронного звернення №Е3083572 від 23.08.2025 Тернопільського РУ ГУ НП в Тернопільській області щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 .
Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, що стверджується його підписом.
Постановою №61/2171 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.09.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. 
Обставини, установлені під час розгляду справи та викладені у постанові, є аналогічними обставинам, зазначеним у Протоколі.
Як вбачається з копій електронного військово-облікового документа «Резерв+», сформованих 16.07.2024 та 15.07.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Категорія обліку – військовозобов`язаний. Відомості про постанову ВЛК та її дату відсутні. Зазначено адресу проживання ОСОБА_1 , його номер телефону та електронну пошту. Відмітка: дані уточнено вчасно.
Суд вважає, що позовні вимоги сторони позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке.
Згідно з оскаржуваною постановою, позивачу, з-поміж іншого, ставиться у вину порушення вимог підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 зі змінами, згідно з яким призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Однак, як вбачається з обставин, установлених під час розгляду справи, позивачу не ставиться у вину порушення правил перебування на військовому обліку, а відтак відсутні підстави для інкримінування йому підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Більше того, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 з 10.12.1991 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає порушення ним підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Також спірна постанова містить внутрішню суперечність, оскільки у ній одночасно зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, та водночас міститься посилання на Закон № 4235-ІХ, який прямо встановлює інший порядок дій – самостійне звернення особи з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, а не прибуття за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки. При цьому в оскаржуваній постанові не зазначено, у силу яких саме обставин позивач був зобов`язаний проходити ВЛК відповідно до п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме – чи був він визнаний обмежено придатним до військової служби.
Крім того, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить детального опису обставин, установлених під час розгляду справи. Зокрема, як вбачається зі змісту спірної постанови, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: не з`явився по виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК. Однак начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не конкретизовано, про який саме виклик (повістку) йдеться в оскаржуваній постанові.
Також в оспорюваному рішенні суб`єкта владних повноважень не зазначено, чи був позивач належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, що позбавляє його можливості належного захисту, оскільки він не має чіткого розуміння суті звинувачення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не подав відзиву на позовну заяву, не надав суду жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та не спростував доводів сторони позивача. 
Натомість позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної вище норми, рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його незаконним, оскільки така незаконність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову №61/2171 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.09.2025 слід скасувати, а провадження у справі – закрити.
Згідно з вимогами ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 484,48 грн підлягає стягненню на його користь з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 229, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Стецюк Юрій Олегович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – задовольнити.
Постанову №61/2171 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.09.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, – скасувати, а провадження у справі – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя	Н. П. Воробель