Справа № 570/1045/26 
Номер провадження 3/570/591/2026 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

25 лютого 2026 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання по АДРЕСА_1 ображав свою дружину ОСОБА_2 нецензурною лайкою, виганяв з будинку, завдавши шкоди психічному здоров`ю.

01 квітня 2026 року від захисника адвоката Дмитра Сермяги через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення, у яких він зазначає, що з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_1 не погоджується, вважає його необґрунтованим, недоведеним та таким, що не підтверджується належними і допустимими доказами. Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, які б підтверджували факт вчинення саме домашнього насильства, наявність шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи, причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та такою шкодою, а також його вину. Крім цього, матеріали справи також не містять жодної відеофіксації події, записів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, аудіофіксації чи інших технічних засобів фіксації, які б об`єктивно підтверджували факт вчинення психологічного чи іншого насильства.
Крім того, звертає увагу суду, що у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, що свідчить про наявність взаємного конфлікту між сторонами та необхідність особливо ретельної оцінки доказів, а не автоматичного покладення в основу рішення лише протоколу та пояснень однієї сторони.
Також просить врахувати, що між ОСОБА_1 та його дружиною на момент виникнення спірної ситуації вже існував тривалий сімейний конфлікт та фактичне припинення сімейних відносин, що підтверджується зверненням ОСОБА_1 до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу у справі № 570/1616/26, провадження № 2/570/1656/2026. Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Правопорушник у суді свою вину у скоєнному визнав, стверджує, що більше нічого подібного робити не буде.
У поданій до суду заяві потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що претензій до чоловіка на даний час не має та просить його суворо не карати. Вони примирилися, і вона, і чоловік забрали з суду свої позовні заяви про розірвання шлюбу. Чоловік обіцяє припинити свої насильницькі дії та вона планують порозумітися.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.
Ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" на суд покладає обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободигромадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений. 
Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Фізичне насильство - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень. Психологічне насильство - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Економічне насильство - умисне позбавлення одним членом сім`ї іншого члена сім`ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров`я. Завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації.
Згідно з ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктом - особа від 16 років, яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Факт вчинення правопорушником насильства в сім`ї при встановлених судом обставинах підтверджується
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №754824 від 25 лютого 2026 року,
- реєстрацією ЄО,
- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення складений у присутності правопорушника, від підпису та отримання копії протоколу останній відмовився, про що свідчать відповідні застереження. Відповідно до тексту протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП. 
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також результатів оскарження дій працівників поліції.
За змістом закону протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які пред`являються чинним законом до такого документу, визнано належним доказом та крім того, в матеріалах провадження наявні і інші беззаперечні докази, які підтверджують вину правопорушника. Доказів, які не були відомі особі при складанні відповідного протоколу, правопорушник у суді не надав. Вказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості. 

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП як вчинення насильства в сім`ї.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи те, що правопорушник у вчиненому щиро розкаявся, визнав свою вину, своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, потерпіла не має до нього жодних претензій, суд приходить до висновку, що дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам і є малозначним, тому вважаю за можливе згідно ст.22 КУпАП звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та закрити провадження у справі. 

На підставі ч.1 ст.173-2 КУпАП, керуючись ст.283, 284 КУпАП, суддя

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КУпАП.

ЗвільнитиОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та обмежитись усним зауваженням. 

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кушнір Н.В.