Справа № 509/1966/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Козирський Є.С. 
за участю секретаря Лепешенкової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2026 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 22 червня 1981 року відділом кадрів дитячого ревматологічного санаторію «Мала Долина» Одеського обласного відділу охорони здоров`я на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання Заявниця не з`явилася, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника..
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ) народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дмитрівка.
На підставі наказу №141 від 06 червня 1981 року була тимчасово прийнята на посаду санітарки-буфетниці дитячого ревматологічного санаторію «Мала Долина» Одеського обласного відділу охорони здоров`я.
22 червня 1981 року відділом кадрів дитячого ревматологічного санаторію «Мала Долина» Одеського обласного відділу охорони здоров`я, заявниці на дівоче прізвище ОСОБА_3 , видана трудова книжка серії НОМЕР_2 .
21 травня 1983 року Виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , актовий запис №7 від 21.травня 1983 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище – ОСОБА_5 .
06 березня 1990 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано (актовий запис №81 від 06.03.1990р) .
18 грудня 1996 року Виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , актовий запис №20 від 18 грудня 1996 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище – ОСОБА_7 .
На підставі паспорта громадянки України НОМЕР_3 ,виданого Комінтернівським РОУМВД України в Одеській області 17.03.1998 року, інспектором відділу кадрів КСП «Кіровська птахофабрика» до трудової книжки внесено запис про зміну прізвища заявниці. При цьому російською мовою прізвище заявниці інспектором зазначено « ОСОБА_8 ».
31 січня 2007 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було розірвано (актовий запис №24 від 31.01.2007р) . Після розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище – ОСОБА_5 .
Запис про зміну прізвища до трудової книжки не вносився.
У зв`язку з досягненням пенсійного віку, з метою призначення пенсії за віком, 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України.
Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 30 жовтня 2025 року прийнято рішення про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії за віком через не зарахування періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки через відсутність документу про зміну прізвища з « ОСОБА_7 », на « ОСОБА_5 », та невідповідності прізвища « ОСОБА_10 », зазначеного у витязі виданого Доброславським відділом ДРАЦС від 21.10.2025 № 00054286989 паспортним даним « ОСОБА_11 », яке не завірене належним чином.
Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №42164-40329/Н-02/8-1500/25 від 31 грудня 2025 року, для зарахування вищезазначених періодів роботи ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Заявнику було відмовлено, оскільки до трудового стажу не зараховано періоди роботи з 1986 по 1991 роки, згідно архівної довідки №Р-290 від 09.09.2024, та за період з 1992 по 1998 роки, згідно архівної довідки №Р-289 від 09.09.2024, оскільки прізвище Заявниці в архівних довідках російською мовою вказано « ОСОБА_12 » та не відповідає паспортним даним.
З трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 22 червня 1981 року, судом встановлено, що вона заповнена російською мовою на ім`я « ОСОБА_13 ».
На підставі паспорта громадянки України НОМЕР_3 ,виданого Комінтернівським РОУМВД України в Одеській області 17.03.1998 року, інспектором відділу кадрів КСП «Кіровська птахофабрика» до трудової книжки внесено запис про зміну прізвища заявниці. При цьому російською мовою прізвище заявниці інспектором зазначено « ОСОБА_8 ».
31 січня 2007 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було розірвано (актовий запис №24 від 31.01.2007р) . Після розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище – ОСОБА_5 .
Запис про зміну прізвища до трудової книжки не вносився.
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 21 квітня 2008 року Іллічівським МВ ГУМВС України в Одеській області прізвище, ім`я та по батькові Заявниці на українській мові вказано « ОСОБА_1 » (стор.1), а на сторінці 2 даного паспорта її прізвище, ім`я та по батькові на російській мові вказано « ОСОБА_14 ».
Отже, з викладеного вбачається, що через помилки в написанні прізвища Заявниці в трудовій книжці, їй не зараховано частину трудового стажу для надання пенсії за віком. Помилка існує саме в написанні прізвища. Написання ж ім`я, по батькові та дати народження збігається в усіх документах. 
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
У відповідності до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
За змістом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею. Більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати, що у заявниці відсутній трудовий стаж за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірної трудової книжки, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.
Крім того, встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу в подальшому дасть можливість подати до органу ПФУ належним чином оформлені документи для призначення пенсії. Разом з тим, у випадку відмови у призначенні пенсії зможе оскаржити дії ПФУ до адміністративного суду.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 22 червня 1981 року відділом кадрів дитячого ревматологічного санаторію «Мала Долина» Одеського обласного відділу охорони здоров`я , заповненої російською мовою на ім`я « ОСОБА_13 ».

Керуючись ст.ст. 263-265, 315, 319, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -, 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 22 червня 1981 року відділом кадрів дитячого ревматологічного санаторію «Мала Долина» Одеського обласного відділу охорони здоров`я, заповненої російською мовою на ім`я « ОСОБА_13 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення.
У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
  Суддя:	  	Є.  С.  Козирський