УКРАЇНА
АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №491/293/26
Провадження № 1-кп/491/37/26
ВИРОК
іменем України

03 червня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026162360000040, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2026 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Ананьїв Ананьївського району Одеської області; українець; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 21 травня 2026 року органом видачі 5136; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; не одружений; на утриманні малолітніх дітей не має; має середню освіту; не працює; раніше судимий: 05 лютого 2024 року вироком Ананьївського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень, знято з обліку Подільським районним сектором № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області 03 квітня 2025 року у зв`язку зі сплатою штрафу,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року близько 17:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку паркану зайшов на частково огороджену територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де підійшов до зачинених вхідних дверей житлового будинку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, у цей же день та час, ОСОБА_4 , діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану введеного на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року та неодноразово продовженого, зокрема Указом Президента України № 40/2026 від 12 січня 2026 року з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, затвердженого Законом України № 4757- IX від 14 січня 2026 року, застосовуючи фізичну силу рук, шляхом ривка дверної ручки вирвав металеву скобу, на якій тримався навісний замок вхідних дверей, після чого відчинив їх та проник до житлового будинку, де в спальній кімнаті викрав належний ОСОБА_5 , бувший у використанні мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 11», 64 Gb вартістю 7 649 гривень 00 коп., та бувший у використанні мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 12С», 4/128 Gb вартістю 2 672 гривні 00 коп.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 10 321 гривня 00 коп.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене в умовах воєнного стану.
Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 31 березня 2026 року призначено проведення підготовчого судового засідання у вказаній справі (а.с.17).
В подальшому, ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 19 травня 2026 року справу призначено до розгляду по суті та доручено органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_4 (а.с.33).
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не прибув та надав через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просять судовий розгляд кримінального провадження №12026162360000040 провести без його участі. Претензій матеріального чи морального характеру не має, цивільний позов заявляти не буде. Просить суворо не карати, не позбавляти волі (а.с.47).
Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового засідання, взявши до уваги письмове клопотання ОСОБА_5 , суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про розгляд кримінального провадження № 12026162360000040за відсутності потерпілого. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.
В судовому засіданні 03 червня 2026 рокупрокурором оголошено короткий викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, поставлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
На зазначені питання обвинувачений  ОСОБА_4 повідомив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає в повному обсязі, бажає давати суду показання.
У відповідності до положень частини першої статті 349 КПК України судом було запропоновано сторонам судового провадження проголосити вступні промови. На означене сторонами було повідомлено про відсутність вступних промов.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо речових доказів та ухвал про накладення арешту, щодо судових витрат, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений  ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився.
Судом у відповідності до положень частини третьої статті 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор та обвинувачений зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин другої та третьої статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів щодо речових доказів та ухвал про накладення арешту, щодо судових витрат, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також оголошення досудової доповіді, складеної органом пробації. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Під час допиту зазначив, що перед вчиненим вживав алкогольні напої.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Після допиту обвинуваченого прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази щодо речових доказів по справі та ухвали про накладення арешту, щодо судових витрат, докази, які характеризують обвинуваченого.
Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.
Крім того, від представника Подільського районного сектору № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням орган пробації рекомендує крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України (а.с.38-45).
Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.
На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.
Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.
У судових дебатах:
Прокурор зазначив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, просив визнати ОСОБА_4  винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та із застосуванням положень статті 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. Також просить вирішити питання про долю речових доказів і процесуальних витрат у встановленому законом порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає.
В останньому слові обвинувачений просив не позбавляти волі, більше такого чинити не буде.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання щодо покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 12 КК України інкриміноване обвинуваченому діяння відноситься до тяжкого злочину.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
При цьому, суд з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та інших обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Так, частиною третьою статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Частиною першою статті 75 КК України визначено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке не входить до переліку кримінальних правопорушень за вчинення яких особу не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строк якого не перевищує 5 років, а отже до ОСОБА_4 може бути застосовано звільнення від покарання з випробуванням, передбачене статтею 75 КК України із застосуванням положень статті 76 КК України.
Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_4 в силу статті 89 КК України є не судимим, за місцем мешкання характеризується посередньо, на «Д» (диспансерному) обліку в кабінетах у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не є депутатом Ананьївської міської ради, визнав себе винним та розкаявся, не приховувався від суду. Судом також враховується думка потерпілого, який просив не карати ОСОБА_4 суворо та не позбавляти його волі. 
Відповідно до статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. 
Цивільний позов у справі як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не заявлявся.
Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до частини другої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта для проведення ряду судових товарознавчих експертиз в загальному розмірі 3 565,60 гривень, що підтверджується довідками про витрати на проведення відповідних судових експертиз за матеріалами кримінального провадження №12026162360000040.
Вказані витрати мають бути стягнуті з ОСОБА_4 в дохід держави.
Згідно частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2026 року, необхідно скасувати.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Згідно частини першої статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку, серед іншого, ухвалює рішення про початок строку відбування покарання та про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались
Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532, 615 ч. 15 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого в умовах воєнного стану, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити засудженого  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності із п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 2 (двох) років випробувального терміну:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Роз`яснити, що у відповідності до положень частин другої та третьої статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
В силу положень статті 165 КВК України іспитовий строк засудженому, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 03 червня 2026 року.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2026 року на:
- мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 11» чорного кольору, який поміщено до сейф пакету RIC2277338, заборонивши користування, відчуження, розпорядження, використання вказаним майном, а також вчиняти інші дії, які можуть змінити властивості речових доказів; 
- мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 12 С», який поміщено до сейф-пакету NPU 5501923, заборонивши користування, відчуження, розпорядження, використання вказаним майном, а також вчиняти інші дії, які можуть змінити властивості речових доказів, - скасувати.
Речові докази, а саме: 
- мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 11» чорного кольору, який поміщено до сейф пакету RIC2277338; 
- мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi 12 С», який поміщено до сейф-пакету NPU 5501923, - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
- фіскальний чек № 3342761949 за 09 листопада 2024 року про придбання мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 11»; товарний чек № 887-0003045 від 09 листопада 2024 року про придбання мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 11»; коробку від мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 11»; заяву № 3002167789601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» ОСОБА_6 стосовно придбання мобільного телефону марки «Xiomi» моделі «Redmi 12 С»; заяву-приєднання № НОМЕР_2 ОСОБА_6 за 02 листопада 2023 року - повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Ананьїв Ананьївського району Одеської області; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 21 травня 2026 року органом видачі 5136; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на користь держави (Ананьївська міська ТГ, отримувач: ГУК в Одеській області/м. Ананьїв/24060300, код ЄДРПОУ: 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA608999980313070115000015634, код банку: 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» (державний бюджет)) судові витрати за проведення експертиз в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Цивільний позов у справі як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не заявлявся.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
У відповідності до частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України суд обмежився оголошенням резолютивної частини вироку.
Копію повного тексту вироку негайно після оголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя   ОСОБА_1