ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/2458/24 
Провадження №2/477/205/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Саукової А.А.,
з секретарем судового засідання Котовою О.Д.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вітовського районного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 36 від 21.09.2010 року у виконкомі Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області про народження ОСОБА_3 ; з актового запису № 1099 від 20.12.2016 року у Інгульському районному м. Миколаєва відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області про народження ОСОБА_4 . Зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану Інгульського району м. Миколаєва та виконком Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області внести зміни в актовий запис у книзі записів громадянського стану про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видати їм нові свідоцтва про народження.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08 червня 2010 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Від зазначеного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №36 від 21.09.2010 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народилась донька ОСОБА_4 , актовий запис № 1099 від 20.12.2016 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
Батьком дітей записаний ОСОБА_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23.10.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Причиною необхідності оспорити батьківство є те, що наразі факт його батьківства викликає у нього сумніви. Під час спільного проживання, перебуваючи у шлюбі з позивачем, відповідач часто ночувала не вдома, неодноразово відлучалася з дому на декілька діб. Позивач вказує, що колишня дружина згодом у спілкуванні з ним неодноразово наголошувала на тому, що він не є біологічним батьком їхніх дітей. Окрім цього, відповідач, все ще перебуваючи у шлюбі з ним, народила другу дитину, однак разом з позивачем вже не проживали деякий час. Через вищезазначену поведінку відповідача, у нього є підстави вважати, що його ввели в оману і насправді біологічним батьком дітей він не являється. ОСОБА_5 неодноразово пропонував колишній дружині звернутися до спеціалізованої установи для проведення генетичної експертизи з метою встановлення наявності чи відсутності його кровного споріднення з дітьми, але вирішити це питання у приватному порядку відповідач відмовилась.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом, який просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 04 червня 2025 року про справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.
05 вересня 2025 року надійшло повідомлення про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у зв`язку із неприбуттям відповідачки та дітей до експертної установи.
Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства закрито, а справу призначено до судового розгляду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позову підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання 24 березня 2026 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. В підготовчому засіданні 04 червня 2025 року заперечувала проти задоволення позовних вимог та проти проведення експертизи. Вказала, що під час шлюбу позивач визнавав себе батьком та спілкувався з дітьми як батько. Щодо проведення експертизи заперечувала, посилаючись на захист персональних даних та воєнний стан. В подальші судові засідання відповідач не з`являлась, подавши суду заперечення, в яких просила провести розгляд справи без її участі, підтримала заперечення, які виклала в судовому засіданні, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Представник Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без їх участі, заперечень щодо позову не мають.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справ та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2010 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Від зазначеного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №36 від 21.09.2010 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народилась донька ОСОБА_4 , актовий запис № 1099 від 20.12.2016 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
Батьком дітей в свідоцтвах про народження записаний ОСОБА_1 .
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23.10.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. З рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23.10.2019 року у справі 477/1610/19 вбачається, що позивач ОСОБА_2 стверджувала про те, що сторони не проживають разом більше п`яти років.
В своїх запереченнях відповідач вказує, що позивач ОСОБА_1 звернувся як заявник за виготовленням свідоцтва про народження доньки ОСОБА_6 , особисто отримав його та залишив свій підпис в графі про одержання свідоцтва. Також зазначає, що вона не забороняє позивачу зустрічатись з дітьми, однак позивач, зазначаючи про таку заборону, з заявами та скаргами до відповідних обрганів не звертався. Також посилається на постанови Верховного Суду, винесені у справах стосовно спорів про визнгачення місця проживання дитини, що не є тотожніми правовідносинам, які виникли у даній справі. 
Отже, як вбачається зі змісту заперечень, відповідач вважає, що факт отримання свідоцтва про народження дитини позивачем є беззаперечним фактом визнання ним батьківства.
Разом з тим, згідно із статтею 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
А визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою, передбачено ст. 122 СК України.
Так, відповідно до статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Отже, отримання будь-ким з подружжя свідоцтва про народження дитини, запис про батьків якої внесений на підставі статті 122 СК України, не свідчить про визнання батьківства, оскільки батьківство в такому випадку презюмується.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126,127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини; при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Верховним Судом України роз`яснено також, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це; висновки експертизи необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, за якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Твердження, пояснення та заперечення сторін щодо обставин їхнього спільного життя та характеру їхніх взаємовідносин не є фактами у розумінні ст. 179 ЦПК України, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача та заперечення відповідача або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, підставою для категоричного висновку для оспорювання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт.
Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Європейський суд з прав людини вказував, що необхідність захисту третіх осіб може виключати можливість змусити їх пройти будь-яке медичне обстеження, а саме ДНК-тест. Зокрема, якщо третьою особою є дитина (MIKULIC v. CROATIA, № 53176/99, § 64, ЄСПЛ, 07 лютого 2002 року, BAGNIEWSKI v. POLAND, № 28475/14, § 54, ЄСПЛ, 31 травня 2018 року).
Ухвалою суду від 04 червня 2025 року про справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.
Згідно клопотання експерта від 16 липня 2025 року, для проведення експертизи 14 серпня 2025 року необхідна було явка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для відбору експериментальних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС.
05 вересня 2025 року від Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист про повернення без виконання ухвали суду від 04 червня 2025 року про призначення судово-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на експертизу.
Однак, стороною відповідача не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин, які виключають можливість проходження дітьми ДНК-тесту.
В підготовчому засіданні відповідач заперечувала щодо проведення експертизи, оскільки це принизливо для неї та дітей. В письмових поясненнях зазначила, що через воєнний стан, постійні повітряні тривоги, загрози ракетних та дронових обстрілів вона хвилюється через безпеку своїх дітей та не вважає доцільним пересування неповнолітніх дітей та відвідування м. Миколаєва, який постійно перебуває під загрозою обстрілів.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на теперішній час продовжено.
Бойові дії супроводжуються порушенням прав та свобод дитини, серед яких право на життя, на безпеку в умовах бойових дій та війни, на освіту, на здоров`я та розвиток особистості, право бути із сім`єю, а також право на турботу і захист з боку держави.
Разом з тим, суд звертає увагу, що станом на час призначення експертизи, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376 (з подальшими змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», як місто Миколаїв, так і селище Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області (де проживає відповідач з дітьми), є територіями, які з 04.03.2022р. по 11.11.2022р. відносились до територій активних бойових дій, а з 11.11.2022року і по теперішній час є територіями, на яких можливі бойові дії.
Отже, посилання відповідачки на існування небезпеки для дітей саме у м. Миколаєві, куди необхідно було прибути для проведення експертиизи, суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, і м. Миколаїв, і с. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області відносяться до територій, на яких можливі бойові дії, тобто, мають однаковий рівень загрози обстрілів, однак відповідачка з жітьми продовжують за місцем реєстрації та в більш безпечне місце не виїжджають. 
Даних щодо загрози обстрілу саме в день, призначений експертом для відібрання зразків, суду не надано, клопотань про відкладення або перенесення експертизи на будь яку іншу дату від відповідача не надходило.
За такого, на думку суду, основною причиною непроведення експертного дослідження є небажання проходження тесту ДНК ОСОБА_2 , про що вона заявляла у підготовчому засіданні, заперечуючи сам факт проведення експеритизи.
На переконання суду, ухилення відповідача ОСОБА_2 від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи шляхом нез`явлення її до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів свідчить про її небажання спростувати доводи позивача про оспорювання його батьківство щодо дітей.
Суд констатує, що факт ухилення ОСОБА_2 від участі у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи у справі шляхом неявки до експертної установи для відбору зразків, при наявності необхідних для цього умов, унеможливило проведення вказаної експертизи, при тому, що в підготовчому засіданні їй було роз`яснено про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Відповідно до частини першої статті 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Згідно частини першої статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року), тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Зазначене узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16-ц (провадження № 61-23601св18).
Разом з тим, при вирішенні спору про визнання або оспорювання батьківства, суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька, батьківство якого оспорюється.
Стороною відповідача не було надано суду вагомих доказів батьківства ОСОБА_1 .
Так, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що у разі підтвердження факту ухилення відповідача від прийняття участі в призначеній судово-генетичній експертизі та від надання експертам зразків своєї крові та крові дитини, внаслідок чого проведення призначеної експертизи не відбулось і ці обставини позбавили позивача надати суду докази з приводу визначення кровної спорідненості між ним та дитиною, суд повинен застосовувати положення ст. 109 ЦПК України, оскільки тест ДНК станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; доказова цінність такого тесту переважає будь-який доказ на підтвердження, або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії.
Враховуючи те, що дитина ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , через три місяці після реєстрації шлюбу між сторонами, який укладений 08 червня 2010 року, а дитина ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , але при цьому, при розгляді справи про розірвання шлюбу у 2019 році відповідач зазначала, що з чоловіком вони не проживають разом більше п`яти років, хоча батьківство чоловіка, який перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дітей презюмується відповідно до ст. 122 СК України, суд дійшов висновку, що сумніви позивача щодо його батьківства є обгрунтованими та відповідачкою не спростовані. 
Таким чином, з урахуванням досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дітей
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. 
Відповідно до пункту 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Враховуючи встановлені обставини у справі та відмову відповідача від проходження генетичного дослідження без наявності поважних підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 89136, 200, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 122, 127, 136 СК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису, задовольнити повністю.
Виключити з актового запису № 36 від 21 вересня 2010 року, складеного Виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, про народження ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як про батька дитини.
Виключити з актового запису № 1099 від 20 грудня 2016 року, складеного Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про народження ОСОБА_4 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як про батька дитини.
Зобов`язати Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини за № 36 від 21 вересня 2010 року, складеного Виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, про народження ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини за № 1099 від 20 грудня 2016 року, складеного Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про народження ОСОБА_4 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 18 травня 2026 року, через перебування судді на лікарняному, у нарадчій кімнаті по кримінальній справі та періодичні відключення електропостачання внаслідок ракетних обстрілів та графіків відключень, встановлених ПАТ «Миколаївобленерго». 
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;
третя особа - Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 54052, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 340/2.

Суддя          А.А. Саукова