П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/22212/25	

Перша інстанція: суддя Гниличенко М.В.,
повний текст судового рішення
складено 17.03.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів – Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши при секретарі – Вишневській А.В., 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 02.06.2025 року серії АВ № 00006273 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП та закрити провадження по справі. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови він 31.05.2025 року о 18:00 годині, керуючи автомобілем VOLVO FH 460 д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою Н-03, км 246+654, Хмельницька область, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,757% (1,352 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11,5 тон та відстані між осями менше ніж 1 м. 
На думку позивача, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відносно нього протиправно, оскільки Укртрансбезпека застосувала до здвоєної осі занижену вагову норму 11,5 тон, замість передбачених законом 16 тон. Це здійснено шляхом невірного застосування числових показників у частині заниження відомостей про відстань між цими вісями (між 2-ю та 3-ю вісями) з 1015 мм до 989 мм. Як наслідок, Укртрансбезпека штучно створила підстави для застосування нижчої вагової норми. Тому, такі розрахунки не можливо взяти за основу для винесення постанови. З урахуванням вірної вагової норми на здвоєну вісь 16 тон та фактичної ваги 12,852 тон, відсутні жодні законні підстави для накладення штрафу.
Крім того, в порушення регламенту №163 та ДСТУ OIML R 134-1:2010 Укртрансбезнека не застосувала під час вимірювання параметру довжини відстаней між вісями похибку в розмірі 600 мм, що вплинуло на невірне кінцеве визначення показника відстані між вісями і відповідно на невірне визначення нормативного вагового параметру 16 тон, замість 11,5 тон. Конструктивна відстань між здвоєними вісями тягача VOLVO FH 460 є стабільним і незмінним технічним параметром, який об`єктивно складає 1015 мм, що автоматично передбачає застосування вагової норми 16 тон згідно з пунктом 22.5 ПДР України. 
Позивач вказує, що заниження цього параметру до 989 мм є або наслідком технічної похибки WIM-комплексу, або результатом некоректної обробки цифрових даних при складанні інформаційного файлу, що унеможливлює правомірність застосування вагової норми 11,5 тон. Сертифікованою експертною установою підтверджено технічну справність тягача та всього його обладнання у відповідності з заводськими технічними характеристиками, про що видано відповідний протокол перевірки технічного стану. 
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 02.06.2025 року серії АВ № 00006273, винесену Укртрансбезпекою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Стягнуто з Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що посадовою особою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. була винесена постанова від 02.06.2025 серії АВ №00006273, згідно якої 31.05.2025 року о 18:00 годині за адресою Н-03, км 246+654, Хмельницька область було виявлено транспортний засіб VOLVO FH 460, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,757% (1,352 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11,5 тон та відстані між осями менше ніж 1 м.
Відповідальною особою за рух цього транспортного засобу є ОСОБА_1 ..
Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 14,14, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії вказані у оскарженій постанові.
За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
Винесення вказаної постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 
до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. прийнято протиправно.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.
Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у ПДР.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь (для доріг державного значення):
- на одинарну вісь - 11,5 т.;
- на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 т.; від 1 до 1,3 метра - 16 т.; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 т.; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 т. - 19 т.; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 т. - 23 т., від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т.;
- на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 т.; понад 1,3 до 1,4 метра 24 – т.
Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Матеріалами справи встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець в сфері вантажних перевезень з 2017 року. 
Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 06.09.2024 року спеціалізований вантажний силовий тягач VOLVO FH 460, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата первинної реєстрації 27.07.2024 року.
Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.09.2024 року спеціалізований напівпричеп Н/ПР контейнеровоз, марки Koegel, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Дата первинної реєстрації 06.04.2022 року.
Так, згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що виразилося у перевищенні нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме за перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,757% (1,352 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на здвоєні осі 11,5 т. та відстані між осями менше ніж 1 м. 
Разом з цим, в обґрунтування власної позиції позивачем надано до суду офіційне листування з компанією ESTEPE Special Truck Products B.V., яка спеціалізується на модифікації вантажних автомобілів.
Зокрема, в своєму зверненні заявник просив надати інформацію щодо технічних характеристик спеціалізованого вантажного силового тягача VOLVO FH 46 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), а саме підтвердити конструктивну відстань між віссю №2 та віссю №3.
Згідно наданого сертифікату відповідності ЄС для готових транспортних засобів від 02.07.2014 року (в перекладі) вбачається, що транспортний засіб VOLVO FH, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску по основним розмірам має відстань між осями, зокрема 2-3: 1015 мм. Маса транспортного засобу в робочому стані 8665 кг, технічна допустима маса на кожну вісь 16500 кг.(а.с.21).
Тобто, виробником зазначено про чіткий параметр відстань між вісями, зокрема 2-3: 1015 мм, що фактично спростовує визначення відповідачем відстані між 2 та 3 віссю - 989 мм (з урахуванням похибки), про який зазначено в оскарженій постанові. 
При цьому, відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу IA № 273935 від 21.09.2024 року VOLVO FH 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу IA № 273934 від 21.09.2024 року контейнеровоз, марки Koegel, ВН0053ХF, переобладнань транспортних засобів не встановлено, проведено міжнародний технічний огляд та транспортні засоби після технічного контролю визнано технічно справними (а.с.25-26).
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, сертифікованою експертною установою підтверджено технічну справність тягача та всього його обладнання у відповідності з заводськими технічними характеристиками.
В обгрунтування заперечень проти позову відповідач посилався на відповідь Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, яке є балансоутримувачем вагових комплексів, від 28.04.2026 №4280/0/7-26, відповідно до якої повідомлено, що за результатами проведеного аналізу ознак некоректного вимірювання відстані між осями вказаного транспортного засобу, технічної несправності та недоліків у роботі майданчика зважування у русі WIM 14 у зазначений час не виявлено. 
Крім того, відповідачем також надано картки проїзду транспортного засобу позивача саме 31.05.2025 ще на пунктах WIM (Weigh-in-Motion) де зафіксовано проїзди цього транспортного засобу на WIM 13 (Вінницька область, М-21, км 247+432) та WIM 57 (Чернівецька область, Н-10, км 248+935) а відстань між 2 та 3 вісями також зафіксовано менше 1 м.
Водночас, судова колегія критично ставиться до вказаних доводів та не приймає їх до уваги, оскільки по-перше, фактично у всіх трьох випадках приладами (WIM 14, WIM 13 та WIM 57) було визначено різні відстані між 2 та 3 вісями автомобіля позивача, а по-друге, вказані показники відстані спростовуються наведеними вище технічними параметрами автомобіля позивача та наявними в матеріалах справи доказами відсутності його переобладнання та відповідності технічного стану. 
При цьому, в ході розгляду справи відповідачу було запропоновано провести заміри відстані між 2 та 3 вісями автомобіля позивача на спеціалізованому обладнанні Укртрансбезпеки, на що погодився і позивач, який зобов`язався забезпечити транспортування належного йому автомобіля у визначене відповідачем місце такого дослідження.
Разом з тим, вказана пропозиція фактично була відхилена відповідачем.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується належними доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00006273 від 02.06.2025 року та закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ..
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно надана оцінка фактичним обставинам справи та не допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький