Справа № 467/1874/25
Провадження № 2-о/467/7/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 року с-ще Арбузинка
Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Догарєвої І.О.
за участі:
секретарів судового засідання Скорнякової С.В., Сідень Є.С.
заявниці ОСОБА_1 
представника заявниці ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в :

23.12.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні свого брата, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойових дій по день його смерті.
На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що ОСОБА_3 є її братом, а вона в свою чергу є його рідною сестрою та фактично перебувала на утриманні свого брата, в тому числі станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявниця є безробітною, офіційно ніде не працює і не має жодного офіційного заробітку. ОСОБА_3 21.02.2023 року вступив на військову службу до лав ЗСУ для захисту Батьківщини. Дохід брата, зокрема як військовослужбовця, був для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобів для існування протягом спільного проживання однією сім`єю до дня його смерті включно. ОСОБА_3 здійснював переказ грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 . Заявниця та її брат ОСОБА_4 постійно проживали за однією адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 зник безвісті 06.06.2023 року поблизу населеного пункту Озарянівка Бахмутського району Донецької області. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 року ОСОБА_4 оголошено померлим, днем його смерті визначено вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем смерті – населений пункт Озарянівка. Батьки заявниці та її брата – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли. Чоловік заявниці, ОСОБА_7 також помер. Факт перебування ОСОБА_1 на утриманні брата може бути підтверджено показаннями свідків. Єдиний син ОСОБА_1 – ОСОБА_8 на даний час проживає за іншою адресою ніж його мати, у м. Дніпрі, та у зв`язку з тм, що має на утриманні малолітню доньку, дружину, яка не працює, а також у зв`язку зі службою у ЗСУ фізично та морально не утримував та не має змоги утримувати свою матір. 
Встановлення факту перебування на утриманні брата ОСОБА_6 необхідне їй для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у порядку, визначеному Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Ухвалою від 24.12.2025 року провадження у справі відкрито. 

21.01.2026 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли пояснення, у яких просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її перебування на утриманні ОСОБА_3 відмовити. Зазначив про недоліки заяви ОСОБА_1 , а також про те, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підтвердження факту перебування на утриманні брата ОСОБА_1 не надала суду відомостей, що ОСОБА_3 перераховував їй грошові кошти систематично, і ці кошти були основним джерелом її існування. З банківських виписок вбачається, що грошові кошти ОСОБА_3 перераховував тричі, водночас ОСОБА_1 регулярно отримувала інші невстановлені грошові перекази на карту. Також ОСОБА_1 отримує пенсію. Відомостей з податкової служби про неотримання інших доходів ОСОБА_1 не надала. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. За матеріалами справи не можна дійти висновку про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на повному утриманні ОСОБА_3 
20.02.2026 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
03.03.2026 року від представника заінтересованої особи ГУ ПФУ в Миколаївській області надійшли пояснення, у яких наведено положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо права на пенсію в разі втрати годувальника непрацездатних членів сімей загиблих військовослужбовців осіб, які перебували на їх утриманні, положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ЦК України та наведено судову практику, які необхідно врахувати при ухваленні рішення. Справу просив розглянути без участі представника ГУ ПФУ в Миколаївській області.
10.06.2026 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення у справі, де з посиланням на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.04.2026 року у справі №274/5542/24, що стосувались встановлення факту спільного проживання заявниці з братом та перебування на його утриманні проаналізовано відповідні нормативно-правові акти та викладено висновки, що заявниця не довела свою належність до переліку категорії осіб, яка у разі встановлення судом факту спільного проживання однією сім`єю з загиблим братом та перебування на його утриманні надавала б їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За матеріалами справи ОСОБА_1 не довела свою належність до переліку категорії осіб, яка у разі встановлення судом факту перебування на утриманні ОСОБА_3 надавала б їй право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги. Справу просив розглянути без участі представника Міністерства оборони України.
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її братом. Так як власної родини він не мав, не був одружений та не мав дітей, у 2019 році брат переїхав жити до неї, в с. Семенівка Первомайського району Миколаївської області, де вони разом проживали по АДРЕСА_1 . З 2018 року заявниця є непрацездатною та отримує пенсію за віком. Чоловік її помер у 2009 році. Син, хоча й зареєстрований з нею за однією адресою, проте тривалий час проживає окремо у м. Дніпрі, має матеріальні труднощі та допомоги матері не надає. Так як вона хворіє, а розмір пенсії є недостатнім для забезпечення її харчування, лікування та утримання будинку (зокрема, значні кошти витрачаються на опалення), її утримання взяв на себе брат, який працював та отримував заробітну плату. Так, розмір її пенсії складав станом на 2019 рік 2762 грн, тоді як брат заробляв до 10000 грн на місяць. Спільним коштом вони утримували будинок, харчувались, брат купував їй ліки. 22.02.2023 року ОСОБА_3 був мобілізований до Збройних Сил України, проте продовжував надавати їй допомогу. З квітня, коли

він почав отримувати грошове утримання, переказував грошові кошти на її картку для купівлі дров та оплати електроенергії. До цього домовився зі знайомою ОСОБА_9 , яка переказала на картку заявниці гроші на її утримання в сумі 10000 грн в борг, який мав у подальшому віддати ОСОБА_3 . 06.06.2023 року ОСОБА_3 при виконанні бойового завдання зник безвісті, та в подальшому з цієї дати був оголошений померлим. Щодо надходжень від сторонніх осіб на свій картковий рахунок пояснила, що банківську карту надавала на декілька місяців у користування сину, у якого були фінансові труднощі. На картку він отримував кошти від клієнтів за надання послуг з перевезення. Просила встановити факт того, що вона перебувала на утриманні свого брата, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойових дій по день його смерті з метою отримання грошової допомоги.
Представник заявниці, адвокат Буженко Ю.С. в судовому заяву підтримав та просив її задовольнити, встановивши факт того, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого брата, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойових дій по день його смерті. 
Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, попередньо скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі. 
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є мешканкою с. Семенівка та є сусідкою ОСОБА_1 , знала також її брата, ОСОБА_4 . Їй відомо, що брат переїхав до ОСОБА_1 у 2019 році та вони жили весь час удвох, разом господарювали. ОСОБА_11 працював у колгоспі (ПрАТ «Оберіг»), своєї дружини, дітей він не мав. Чоловік ОСОБА_1 помер. Тож ОСОБА_3 взяв на себе обов`язок по утриманню сестри. Свідок неодноразово зустрічала ОСОБА_3 , який купував сестрі ліки, купував разом з нею додому продукти харчування. Зі спілкування з ОСОБА_1 знає, що брат, коли був мобілізований до ЗСУ, надсилав їй гроші на картку. У червні 2023 року ОСОБА_3 зник безвісти.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є мешканкою с. Семенівка та є сусідкою ОСОБА_1 , разом ходять до церкви, спілкуються. Знала також її брата, ОСОБА_4 . Їй відомо, що брат переїхав до ОСОБА_1 з Вінницької області у 2019 році та вони жили весь час удвох, разом вели господарство. ОСОБА_11 працював у колгоспі (ПрАТ «Оберіг»), своєї дружини, дітей він не мав. Чоловік ОСОБА_1 помер. ОСОБА_3 допомагав сестрі матеріально, купував ліки, продукти харчування, робив ремонт у будинку, купував вугілля. Свідок бачила, як ОСОБА_1 разом постійно скуплялися. ОСОБА_3 був мобілізований до ЗСУ та у червні 2023 року зник безвісти.
Вислухавши пояснення заявника та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд зробив наступний висновок.
Заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Алчевськ Луганської області, при народженні - ОСОБА_13 . Її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 12.12.2023 року.
06.04.1984 року заявниця уклала шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджено копією повторного свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 12.12.2023 року. 
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Вінниці, його батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00042692291 від 12.12.2023 року.
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26.07.2024 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.04.2026 року, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що ОСОБА_3 є братом ОСОБА_1 .
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено копіями повторних свідоцтв про смерть Серія НОМЕР_4 від 12.12.2023 року та Серія НОМЕР_5 від 12.12.2023 року відповідно.

ОСОБА_7 , чоловік заявниці, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджено копією повторного свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 від 12.12.2023 року.
Згідно довідки про склад сім`ї №396 від 17.11.2023 року, виданої Благодатненською сільською радою Первомайського району Миколаївської області в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (брат), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_17 (невістка), ОСОБА_18 (онука). Син, невістка та онука за місцем реєстрації не проживають.
Згідно заяви ОСОБА_8 , посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпровської області Главчевою Л.В. 11.12.2025 року, він повідомляє, що на даний час проживає за іншою адресою, ніж його мати, ОСОБА_1 , а саме у АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що має малолітню дочку та дружину, яка не працює, та з причини того,що знаходиться на службі у Збройних Силах України, фізично та матеріально не утримував та не має змоги утримувати свою матір. 
Відповідно до довідки (форма 5) №14/1104 від 23.03.2023 року, виданої військовою частиною НОМЕР_7 , ОСОБА_3 перебував на військовій службі у зазначеній військовій частині з 2.02.2023 року.
За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_9 №2835 від 14.12.2023 року, солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації 21.02.2023 року. Відповідно сповіщення сім`ї №323 (вих. Від 10.06.2023 року №5415), військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 зник безвісти 06.06.2023 року поблизу населеного пункту Озарянівка Бахмутського району Донецької області.
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.06.2024 року ОСОБА_3 оголошено померлим. Датою його смерті визначено вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем смерті – населений пункт Озарянівка Бахмутського району Донецької області.
На підставі зазначеного рішення суду 29.11.2024 року Первомайським ВДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №07, та 08.08.2025 року видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_8 , копія якого наявна в матеріалах справи. Свідоцтво містить відомості про те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Озарянівка Бахмутського району Донецької області.
За даними інформаційної довідки №84352417 від 03.03.2026 року зі Спадкового реєстру, інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі відсутня.
За інформацією №587/02-24 від 08.05.2026 року наданою Благодатненською сільською радою Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . 
На підтвердження факту перебування на утриманні брата ОСОБА_1 надала виписки з власного рахунку, відкритого у АТ КБ «Приватбанк» за період 01.01.2023-31.12.2023 року, з якого убачається зарахування переказів від ОСОБА_3 15.04.2023 року на суму 6030,00 грн, 13.05.2023 року на суму 8542,71 грн, 14.05.2023 року на суму 2010,05 грн. Також з виписки убачається зарахування двох переказів на суму 10000,00 грн кожен від ОСОБА_19 10.02.2023 року та 06.04.2023 року. Заявниця пояснювала, що грошові кошти у сумі 10000,00 грн були позичені її братом у ОСОБА_19 на її утримання в той час, коли він перебував на військовій службі.
Надаючи оцінку цьому доказу слід зазначити, що крім вказаних вище переказів, виписка містить відомості щодо зарахування виплат Пенсійного фонду у січні та лютому у розмірі 2364,49 грн, в подальшому - щомісяця у розмірі 2793,11 грн. Крім того, виписка містить відомості про переказ коштів на рахунок заявниці від сторонніх осіб. Усього надходжень на карту за період – 154692,55 грн. З приводу зазначених переказів заявниця пояснила, що на початку 2023 року її банківська карта перебувала в користуванні сина (проживає у м. Дніпро) і у зв`язку з фінансовими труднощами син використовував її картку для розрахунків з клієнтами близько чотирьох місяців на початку 2023 року, так як надавав послуги з перевезення. Однак її пояснення в цій частині є суперечливими. Так, перекази коштів від сторонніх осіб регулярно проводились з січня по жовтень 2023 року. Перекази від ОСОБА_3 здійснені в той же період і не містять відомостей

про призначення платежу. Тобто, з урахуванням пояснень заявниці неможливо встановити, кому призначались зазначені кошти, заявниці, чи її сину. Те ж стосується і переказів від ОСОБА_19 на суму 10000,00 грн. При цьому заявниця стверджує, що ОСОБА_3 , будучи мобілізованим, домовився з ОСОБА_20 про позику на утримання заявниці, однак з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 був призваний на військову службу по мобілізації 21.06.2023 року, тоді як перший переказ від ОСОБА_19 було здійснено 10.02.2023 року, призначення платежу не зазначено, тож встановити, що дійсно перекази було здійснено за домовленістю з ОСОБА_3 на утримання заявниці не можливо. 
Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 02.04.2026 року, розмір пенсії ОСОБА_1 за період 01.01.2023-28.02.2023 року складав 2364,49 грн, за період 01.03.2023-31.12.2023 року – 2793,11 грн.
Довідкою від 03.06.2026 року ГУ ПФУ в Миколаївській області підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії ОСОБА_1 за період січень-лютий 2023 року складав 2364,49 грн, за період березень-грудень 2023 року – 2793,11 грн.
Довідкою №48 від 23.04.2026 року ПрАТ «Оберіг» підтвердило, що ОСОБА_3 працював на посаді сторожа з 21.05.2019 року по 20.02.2023 року, звільнений у зв`язку зі вступом на військову службу за мобілізацією.
Довідками ПрАТ «Оберіг» про доходи ОСОБА_3 підтверджено отримання ним заробітної плати на підприємстві, загальний розмір нарахованої заробітної плати за 2023 рік (січень-лютий) склав 18152,41 грн, за 2022 рік – 99322,47 грн, за 2021 рік – 94818,94 грн, за 2020 рік – 80817,55 грн, за 2019 рік (травень-грудень) – 44016,17 грн.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України)
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статі 315 ЦПК України).
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 та від 11 вересня 2024 року № 335/4669/23.
Отже, предметом розгляду в цій справі є встановлення факту перебування заявниці на утриманні рідного брата до дня його смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявниця вказувала, що встановлення зазначеного факту є необхідним для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статті 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом частини першої статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ.
Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

У цій же нормі права зазначено, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 30 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_3 ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (частина друга статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Тобто непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, сестри :
1) які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, водночас сестрам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
2) незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. (пункти «а», «д» частини четвертої вищевказаної норми права).
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975 у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ).
Положеннями пункту 5 Порядку №975 регламентовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до норм СК України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У пункті 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які подають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога. Зокрема, передбачено, що особи, які не були членами сім`ї загиблого, але перебували на його утриманні, додають до заяви рішення суду або нотаріально посвідчений правочин, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого).
Як уже зазначалося, для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На вищевказаному наголошено, зокрема, у пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі №308/17634/23 (провадження №14-40цс25).
Тому застосовним у питанні підтвердження факту перебування особи на утриманні для цілей отримання одноразової грошової допомоги є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 13 розділу ІІ Порядку №3-1 за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються, зокрема, рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Отже, як Порядком №975, так і Порядком № 3-1 передбачено подання особою, яка перебувала на утриманні, відповідного судового рішення про встановлення цього юридичного факту.
За потреби в особових справах військовослужбовців зберігаються документи, які підтверджують відомості про утриманців, внесених до послужного списку (див. пункт 13 розділу ІІІ, додаток 7 до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Однак, положення статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975 свідчать, що для цілей призначення та отримання одноразової грошової допомоги утриманці визначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону №2262-ХІІ.

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (положення статті 31 Закону № 2262-ХІІ).
Отримання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.
Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів (наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото, відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру), які зумовлюють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд зробив висновок, що заявниця не довела свою належність до переліку категорії осіб, яка у разі встановлення судом факту перебування на утриманні загиблого брата, надавала б їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, встановлення юридичного факту, а саме факту перебування на утриманні брата протягом періоду, про який заявниця просить, не породить для неї юридичних наслідків, тобто не призведе до набуття права на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосовано Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.04.2026 року у справі №274/5542/24, на яку посилається представник Міністерства оборони України, та зазначена правова позиція є релевантною до обставин цієї справи.
Враховуючи зазначене, суд зробив висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Керуючись ст. 259, 315 - 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Догарєва