ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 500/4441/19
провадження № 61-16012 св 25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Капінус Андрій Анатолійович,
відповідач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України», 
третя особа - Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Капінуса Андрія Анатолійовича, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року у складі судді Смокіної Г. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Комлевої О. С., 

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»), третя особа - Первинна профспілкова організація Ізмаїльського порту, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: 
- поновити його на посаді контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки в особі Ізмаїльської філії 
ДП «АМПУ» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту);
- стягнути з ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 590 893,92 грн;
- стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на його користь витрати на професійну правничу допомогу 
у розмірі 5 000,00 грн;
- допустити негайне виконання рішення у частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць у розмірі 6 006,86 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 травня 2019 року його було звільнено з посади контролера на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України за скороченням штату відповідно до наказу від 15 травня 2019 року № 85-ос про припинення трудового договору. Підставою звільнення є наказ № 17/14 
від 05 лютого 2019 року «Про скорочення чисельності та штату служби морської безпеки». 
Зазначав, що він є членом Професійної спілки робітників морського транспорту України (ПРМТУ) та перебуває на обліку в первинній профспілковій організації Ізмаїльського порту. Між адміністрацією Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту (далі - Профком), який представляє трудові та соціально-економічні інтереси найманих працівників, на 2013-2015 роки укладений колективний договір, що діє та поширює свою дію на всіх працівників філії. Відповідно до положень вказаного колективного договору відповідач взяв на себе зобов`язання в частині забезпечення зайнятості найманих працівників. 
Листом від 11 квітня 2019 року вих. № 466/14-01-08/вих./14 за підписом начальника Адміністрації Ізмаїльського морського порту Лапонога С. І. «Подання про дачу згоди на звільнення» контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки, всього 41 людина, Адміністрація Ізмаїльської філії ДП «АМПУ», керуючись статтею 43 КЗпП України, просила надати згоду на їх звільнення 15 травня 2019 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України за скороченням чисельності штату. 
Вказаний лист свідчить, що відповідач порушив вимоги закону та колективного договору, оскільки повідомлення не є своєчасним, не містить інформації щодо об`єктивних причин звільнення працівників, строки проведення звільнення, а також заходи, спрямовані на працевлаштування вивільняючих працівників. 
Позивач зазначав, що відповідач не виконав обов`язок щодо проведення консультацій із профспілкою про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Вважав, що не існувало об`єктивних причин, через які були неминучі звільнення найманих працівників загону охорони. 
Необхідність скорочення штату відповідач пояснив тим, що між відповідачем та 
ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» було укладено договір про надання послуг з охорони від 25 січня 2019 року. Однак відповідач не врахував особливості правового регулювання діяльності морських портів та функціонування служби охорони на режимних об`єктах. Законом передбачається обов`язкове створення та забезпечення функціонування АМПУ загонів охорони морського порту та відповідне питання знаходиться поза межами розсуду роботодавця. 
Крім того, з ТОВ «Охоронна компанія «Альфа Безпека» було укладено договір про надання послуг з охорони від 25 січня 2019 року № 4-В-ІЗФ-19, ціна якого становить 
18 263 393,28 грн. Факт укладення такого договору ставить під сумнів економічну обґрунтованість скорочення штату працівників саме в підрозділі загону охорони морського порту служби морської безпеки, оскільки щомісячний платіж за цим договором складає 760 974,72 грн, що значно перевищує розмір середньомісячного фонду заробітної плати всього підрозділу воєнізованої охорони. 
Зазначений договір набрав чинності з 01 січня 2019 року (пункт 10.1 Договору), тобто за 5 місяців до його звільнення із займаної посади, до початку процедури попередніх консультацій та отримання або неотримання згоди профспілки на скорочення. Зазначений факт свідчить про упереджене ставлення відповідача до процедури скорочення та заплановане порушення законодавства. Крім того, за умовами цього договору, відповідач сплачував кошти протягом майже шести місяців за роботи, які фактично виконував, зокрема, позивач. 
Позивач є членом Професійної спілки робітників морського транспорту України (ПРМТУ) та перебуває на обліку в первинній профспілковій організації Ізмаїльського порту (ПРМТУ). Роботодавець не звертався із поданням до профспілки, членом якої він є, тому остання не надавала згоди на звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Вимога про отримання попередньої письмової згоди профспілки є важливою гарантією забезпечення трудових прав працівника, оскільки роботодавець зобов`язаний до звільнення звернутись до профспілки із обґрунтованим письмовим поданням, яке розглядається профспілкою у присутності працівника. Свідоме невиконання вимог статті 43 КЗпП України є істотним порушенням його прав. 
Законодавство України, що регулює трудові відносини, створює всі необхідні умови для залишення працівника на роботі, навіть у випадках скорочення штату або зміни умов праці тощо. Відповідачем також було порушено його право на переважне залишення на роботі.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд його позовні вимоги задовольнити.
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 
2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду 
від 26 листопада 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що позивач просить поновити його на роботі з тих підстав, що йому не були запропоновані вакантні посади у інших філіях підприємства, про які зазначено у листах обласних центрів зайнятості. Проте відповідачем вказані посади пропонувались або у вищевказаних філіях у інші періоди, або у інших філіях, ближчих територіально до місця проживання позивача, або у Ізмаїльській філії за місцем проживання позивача, від переведення на які позивач відмовився. 
При цьому, ознайомившись з переліком вакансій, у тому числі й наданих позивачу після звільнення, він не висловив своє бажання на заміщення хоча б однієї з великого переліку вакантних посад, які були наявними у всіх філіях ДП «АМПУ», інших підприємствах по м. Ізмаїл та Ізмаїльському району, ТОВ «Охоронна компанія «Альфа-безпека», а також не виявив бажання отримати професійно-технічну освіту за допомогою служби зайнятості. 
Вказане свідчить про небажання позивача обіймати запропоновані відповідачем вакантні посади як у Ізмаїльській філії, так і в інших філіях підприємства, тому посилання позивача на не запропонування відповідачем усіх вакантних посад свідчить про наявність непослідовної та суперечливої поведінки позивача.
Також суд вказав, що у позивача не було переважного права на залишення на роботі, оскільки скороченню підлягали всі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, тому відсутні підстави для оцінки застосування переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України. 
Відмова профспілкового комітету на звільнення позивача була, вона є необґрунтованою, а тому відповідач мав право звільнити позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України за відсутності згоди профспілкового комітету. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Капінус А. А., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов 
ОСОБА_1 задовольнити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 500/4441/19 із Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У лютому 2026 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Капінуса А. А., мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Суди застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у відповідних постановах Верховного Суду.
Зазначає, що суди не взяли до уваги та належним чином не дослідили наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують, що у відповідача перед звільненням позивача були наявні вакантні посади, які не були запропоновані позивачу та про наявність яких замовчав відповідач.
Суд апеляційної інстанції не дослідив та не надав належної оцінки основним доводам, які були викладені в апеляційній скарзі, а саме: 
- порушення відповідачем вимог статті 42 та статті 49-2 КЗпП України (недотримання відповідачем при звільнені позивача процедури вивчення переважного права на залишення на роботі); 
- невиконання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України в частині пропонування позивачу всіх наявних посад на підприємстві.
Зазначає, що відповідачем у справі є юридична особа ДП «АМПУ», а не Ізмаїльська філія ДП «АМПУ», до структури ДП «АМПУ» входить 16 відокремлених підрозділів. При цьому матеріали справи, зокрема списки вакантних посад та листом з Одеського обласного центру зайнятості від 26 травня 2023 року, які надано відповідачем, вказують на те, що не тільки перед звільненням позивача, а й під час звільнення та після його звільнення в структурних підрозділах ДП «АМПУ» були посади «Контролер на КПП», а саме в Ренійській філія ДП «АМПУ» та Одеській філії ДП «АМПУ». Отже, матеріали справи чітко вказують на те, що посада «Контролер на КПП» не була скорочена по всьому підприємству.
Враховуючи, що у відокремлених підрозділах ДП «АМПУ» були аналогічні посади, відповідач перед звільненням позивача обов`язково мав створити комісію та вивчити питання, чи має позивач переважне право на залишення на роботі, проте цього відповідач не зробив, чим порушив вимоги статей 42, 49-2 КЗпП України та право позивача залишитись на роботі.
Вказує, що надані відповідачем «пропозиції про переведення на посаду» не являються доказом виконання обов`язку відповідача запропонувати всі інші вакансії на підприємстві, так як з тексту пропозиції неможливо встановити, які саме із вакантних посад були запропоновані позивачу, проте суди дану обставину проігнорували та вказали, що дані документи підтверджують пропонування вакантних посад.
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
У січні 2026 року ДП «АМПУ» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновки судів. Звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої 
статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки відповідач виконав свій обов`язок стосовно працевлаштування позивача, запропонувавши йому всі вакантні посади у ДП «Адміністрація морських портів», 
а не лише у Ізмаїльській філії. Позивач не мав бажання ані працевлаштовуватися 
на запропоновані йому відповідачем посади, які відповідають його професії/спеціальності, ані отримувати професійно-технічну освіту з метою працевлаштування в інших підприємствах, організаціях, установах.
Вказує, що Верховний Суд у відповідних постановах вже викладав висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо звільнення, у тому числі із посад аналогічних позивачу і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення місцевого суду відповідно до таких висновків, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
У січні 2026 року ППО Ізмаїльського портуподало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що звільнення позивача відбулося з недотримання відповідачем процедури вивчення та врахування переважного права на залишення на роботі (стаття 42 та стаття 49-2 КЗпП України).
Зазначає, що відповідач не ознайомив та не запропонував позивачу усі вакантні посади в ДП «АМПУ». При цьому позивач мав право претендувати на посади з урахуванням наявної у нього освіти та кваліфікації, однак наявність даних вільних посад приховувалася відповідачем та заперечувалася в судовому засідання без будь-якого обґрунтування та посилання на докази.
Також суди не врахували правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду:від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 25 липня 2018 року у справі № 382/1039/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 569/9913/18.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник, у змісті касаційної скарги, зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, а саме: 1) застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 2) судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скаргапредставника ОСОБА_1 - адвоката Капінуса А. А., задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15 та Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 755/3972/17-ц. 
При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 
у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15.
Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Судами встановлено, що згідно запису у трудовій книжці, ОСОБА_1 прийнятий на посаду контролера на КПП загону загальної охорони загону охорони морського порту СМБ з 05 березня 2014 року на підставі наказу від 04 березня 
2014 року № 26-ос (т. 1, а. с. 17).
16 травня 2017 року заступником голови з морської та внутрішньої безпеки 
ДП «АМПУ» начальникам адміністрацій морських портів направлено окреме доручення з метою підвищення ефективності господарської діяльності, раціонального використання матеріальних ресурсів ДП «АМПУ» та оптимізації витрат, пов`язаних з послугами на охорону, яким доручено провести аналіз ефективності та надати інформацію щодо діючої організаційної структури та штатної чисельності СМБ та ЗОМП (т. 1, а. с. 81). 
Наказом від 11 жовтня 2017 року № 298 у ДП «АМПУ» з метою удосконалення процесу надання охоронних послуг по охороні морських портів створено робочу групу, до складу якого увійшов представник Ізмаїльської філії. Адміністраціям доручено в п`ятнадцятиденний термін здійснити ґрунтовний аналіз економічної діяльності залучення сторонніх спеціалізованих охоронних організацій (т. 1, а. с. 85).
02 листопада 2017 року головою підприємства ДП «АМПУ» затверджено Висновок про економічну доцільність зміни діючої системи підтримання встановленого режиму перебування і переміщення (в тому числі в морському порту Ізмаїл), який забезпечують адміністрації морських портів, із залученням сторонніх спеціалізованих охоронних організацій замість штатних працівників (т. 1, а. с. 82-84).
04 грудня 2017 року окремим дорученням в. о. голови ДП «АМПУ» № 69 з метою забезпечення виконання заходів, визначених наказом ДП «АМПУ» від 11 жовтня 2017 року № 298, було доручено опрацювати питання щодо оптимізації чисельності та штату працівників ї МП СМБ у зв`язку з реформуванням служб морської безпеки у філіях; розробити та надати заходи щодо пом`якшення несприятливих наслідків реформування у колективах СМБ з урахуванням кваліфікації, стажу роботи та продуктивності праці працівників, яких можуть стосуватись дані наслідки; опрацювати проекти меморандумів щодо забезпечення відносно працівників, які підлягають вивільненню, переважного права на укладення - трудового договору з майбутнім переможцем закупівлі; здійснити заходи щодо письмового інформування відповідних профспілкових організацій, які діють у філіях в порядку 
статті 49-4 КЗпП України (т. 1, а. с. 87).
Листом від 14 лютого 2018 року № 10/1/06-64 ДП «АМПУ» отримано Висновок державного підприємства «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» щодо доцільності здійснення ДП «АМПУ» оптимізаційних заходів стосовно залучення сторонніх охоронних послуг для підтримання режиму перебування в окремих морських портах, згідно якого здійснення ДП «АМПУ» оптимізаційних заходів щодо залучення сторонніх охоронних послуг для підтримання режиму перебування в окремих морських портах для підтримання запланованої економічної ефективності (розрахункової економічної вигоди) від таких заходів, за умови проведення тендеру з метою визначення переможця для надання послуг сторонніми спеціалізованими охоронними організаціями за ціновим критерієм, а також при обов`язковому додержанні всіх передбачених чинним законодавством процедур та здійснення інших необхідних заходів щодо вирішення виникаючих соціальних проблем, у тому числі щодо пріоритетного працевлаштування вивільнюваних працівників вважається доцільним 
(т. 1, а. с. 89-100).
Листом ППО Ізмаїльського порту за вих. № ПК-34 від 16 березня 2018 року Ізмаїльську філію ДП «АМПУ» повідомлено про необхідність скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників Загону охорони морського порту СМБ 
(т. 1, а. с. 88).
23 березня 2018 року керівництвом ДП «АМПУ» було проведено спільну нараду з представниками профспілкових організацій щодо обговорення заходів з реалізації комплексу дій, направлених на пом`якшення наслідків, пов`язаних із залученням сторонніх охоронних послуг, в тому числі у Ізмаїльській філії, за результатами якої було складено протокол № 24 та вирішено організувати роботу відповідних підпорядкованих структурних підрозділів, які відповідають за роботу з персоналом, щодо проведення організаційно-правових заходів з дотриманням чинного законодавства про працю відносно кожного працівника, який потенційно підпадає під можливе вивільнення, у зв`язку з проведенням тендеру на закупівлю охоронних послуг (т. 1, а. с. 101-103).
18 червня 2018 року судовим експертом складено висновок № 1/05-18 про економічний ефект для ДП «АМПУ» у випадку заміни загону охорони на сторонні організації, згідно якого економічний ефект у випадку заміни загонів охорони морських портів на сторонні спеціалізовані охоронні організації за умови відсутності витрат на скорочення та збереження розрахункових витрат на утримання загонів охорони морських портів та роботи сторонніх спеціалізованих охоронних організацій станом на 31 грудня 2018 року може дорівнювати 18 892,65 грн 
(т. 1, а. с. 104-134).
25 січня 2019 року між відповідачем та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» за результатами проведеної процедури відкритих торгів було укладено договір 
№ 4-В-ІЗФ-19 про надання послуг з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту та Додатком до даного договору є Меморандум про взаємопорозуміння, основною метою якого є надання пріоритетного права на працевлаштування вивільняємих працівників відповідача (т. 1, а. с. 139-147).
29 січня 2019 року розпорядженням ІФ ДП «АМПУ» №1/14 з метою забезпечення дотримання чинного законодавства України при вивільненні контролерів на контрольно-пропускному пункті ЗОМП СМБ за скороченням чисельності та штату вирішено провести анкетування контролерів на КПП ЗОМП СМБ (т. 1, а. с. 148).
ОСОБА_1 від заповнення анкети та надання інформації щодо наявних обставин, що унеможливлюють звільнення з ініціативи роботодавця, відмовився, про факт чого складено акт від 31 січня 2019 року (т. 1, а. с. 150).
30 січня 2019 року листом № 164/14-01-08/Вих/14 на виконання 
пункту 3 Меморандуму про взаємопорозуміння до ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» було надано список працівників ЗОМП СМБ, що будуть вивільнятися за скороченням чисельності та штату (т. 1, а. с. 151-153).
01 лютого 2019 року Адміністрація порту направила повідомлення про заплановане скорочення чисельності та штату Голові Професійної спілки працівників морського порту України (лист № 179/14-01-08/Вих/14) та голові Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту (лист № 178/14-01-08/Вих/14) із зазначенням причин, дати скорочення чисельності та штату - 15 травня 2019 року та пропозицією розпочати консультації з метою обговорення заходів щодо запобігання звільненню чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнення та надати на адресу Адміністрації відповідні пропозиції 
(т. 1, а. с. 176-178).
05 лютого 2019 року Ізмаїльською філією було видано Наказ № 17/14 «Про скорочення чисельності та штату служби морської безпеки» (зі змінами, внесеними наказом від 27 березня 2019 року № 38/14), яким із штатного розпису Ізмаїльської філії з 16 травня 2019 року підлягає виключення штат та чисельність загону охорони морського порту СМБ, а саме посади контролера на контрольно-пропускному пункті з посадовим окладом 5 300 грн - 48 штатних одиниць. Даний наказ погоджено Головою Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту Шубіним О. О. , зміни до нього погоджені виконуючим обов`язки Голови Первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту (про факт чого свідчать відповідні підписи на оборотних сторонах наказів) (т. 1, а. с. 173).
11 лютого 2019 року листом № 246/14-01-07/Вих/14 ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» для вжиття заходів щодо запобігання різкому зростанню безробіття під час з вивільнення працівників, з метою зняття соціальної напруги та пом`якшення наслідків звільнення, було запропоновано прийняти участь у зустрічі з Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості та працівниками ЗОМП СМБ, які підлягають з звільненню, з метою доведення пропозицій щодо працевлаштування працівників ЗОМП СМБ, які підлягають вивільненню (т. 1, а. с. 155).
Листом Професійної спілки працівників морського порту України за № 01-059 
від 28 лютого 2019 року рекомендовано керівнику ІФ ДП «АМПУ» вжити заходи з припинення процедури скорочення та виключення зі штатного розпису Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» 48 контролерів служби морської безпеки (т. 1, а. с. 180).
ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» листом № 0103/1 від 01 березня 
2019 року звернулось до відповідача для отримання інформації щодо проведеної процедури скорочення з метою надання вивільненим працівникам ЗОМП СМБ пріоритетного права на працевлаштування (т. 1, а. с. 154).
05 березня 2019 року відбулась зустріч, на якій було обговорено питання працевлаштування робітників ЗОМП СМБ після вивільнення за скороченням чисельності та штату до ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» та надано відповіді на питання працівників ЗОМП СМБ, які підлягають вивільненню 
(т. 1, а. с. 156-157).
13 березня 2019 року відбулась робоча зустріч керівництв відповідача та Ізмаїльського міськрайонного центра зайнятості, метою якої було обговорення можливості пом`якшення наслідків скорочення працівників ЗОМП СМБ. В результаті зустрічі домовлено про подальшу співпрацю між відповідачем та Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості щодо забезпечення та працевлаштування в подальшому при скороченні працівників ЗОМП СМБ (т. 1, а. с. 160).
19 березня 2019 року розпорядженням ІФ ДП «АМПУ» № 4/14 з метою забезпечення дотримання чинного законодавства України при вивільненні контролерів на контрольно-пропускному пункті ЗОМП СМБ за скороченням чисельності та штату вирішено повторно провести анкетування контролерів на КПП ЗОМП СМБ 
(т. 1, а. с. 161).
Позивач від заповнення анкети та надання інформації щодо наявних обставин, що унеможливлюють звільнення з ініціативи роботодавця, відмовився, про факт чого складено акт від 09 квітня 2019 року (т. 1, а. с. 163).
27 березня 2019 року наказом по Ізмаїльській філії відповідача № 38/14 внесено зміни до наказу «Про скорочення діяльності та штату служби морської безпеки 
від 05 лютого 2019 року № 17/14) із штатного розпису Ізмаїльської філії з 16 травня 2019 року підлягали виключенню штат та чисельність загону охорони морського порту СМБ, а саме посади контролера на контрольно-пропускному пункті з посадовим окладом 5 300 грн - 48 штатних одиниць (т. 1, а. с. 175).
08 квітня 2019 року за № 449/14-01-08/Вих/14 адміністрація порту направила відповідь про заплановане скорочення чисельності та штату контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки із обґрунтуванням запланованих змін в організації виробництва і праці, а саме оптимізації діючої системи підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту, враховуючи необхідність підвищення ефективності економічної діяльності філії та зниження витрат, ефективності використання робочого часу та оптимізації управлінської діяльності. Також доведено до відома про роботу, яка проводиться щодо працевлаштування працівників, що підлягають вивільненню, зауважено про можливість підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг на договірних засадах, яка надана нормами чинного законодавства (т. 1, а. с. 181).
11 квітня 2019 року ППО Ізмаїльського порту за № 466/14-01-08/вих/14 ІФ ДП «АМПУ» було направлено подання про надання згоди на звільнення 15 травня 
2019 року за скороченням чисельності та штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки 41 працівника, у тому числі і позивача (т. 1, а. с. 164-165).
23 квітня 2019 року відбулось засідання Профспілкового комітету ППО Ізмаїльського порту, на якому було розглянуто питання надання згоди на звільнення працівників, за результатами якого згода на звільнення працівників надана не була, про факт чого свідчить витяг з протоколу № 56 (т. 1, а. с. 166-167).
26 квітня 2019 року після отримання примірнику протоколу № 56 до первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту було направлено лист № 511/14-01-8 Вих/14, яким повідомлено про невідповідність протоколу ходу засідання та необґрунтованість прийнятого рішення (т. 1, а. с. 168).
Згідно протоколу наради керівництва Ізмаїльської філії від 14 травня 2018 року «Щодо запровадження змін в організації виробництва та праці служби морської безпеки», керівництвом визнано доцільними зміни в організації виробництва та праці служби морської безпеки та передачу функцій з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту стороннім організаціям, начальникам СМБ та ВУП ініціювати закупівлю відповідних послуг та розпочати процедуру скорочення чисельності та штату служби морської безпеки з дотриманням вимог чинного законодавства (т. 1, а. с. 183-184).
15 травня 2019 року ОСОБА_1 згідно наказу № 85-ос від 15 травня 2019 року було звільнено з посади контролера загону охорони морського порту служби морської безпеки (т. 1, а. с. 17, 185).
Про вивільнення 15 травня 2019 року ОСОБА_1 було персонально попереджено 22 лютого 2019 року. Позивач від підпису про ознайомлення з «Попередженням про вивільнення» відмовився в присутності посадових осіб відповідача (т. 1, а. с. 186).
З метою забезпечення працевлаштування, позивачу пропонувались наявні вакантні засади в ДП «АМПУ» станом на 18 лютого 2019 року, 25 лютого 2019 року, 
04 березня 2019 року, 15 квітня 2019 року та наявні вакантні посади по м. Ізмаїл та Ізмаїльському району згідно відомостей, наданих Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості станом на 10 квітня 2019 року, 18 квітня 2019 року, 11 травня 2019 року.
Про факт ознайомлення ОСОБА_1 з вакансіями по ДП «АМПУ» та по м. Ізмаїл Ізмаїльському району свідчать відповідні підписи позивача на пропозиціях про переведення на посаду та на списках вакантних посад від Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості. Від переведення на запропоновані посади позивач відмовився. У тому числі позивачу була запропонована вакантна посада по Ізмаїльській філії - посада прибиральника виробничих приміщень комплексу обслуговування флоту служби експлуатації, проте позивач на переведення на запропоновану посаду відмовився, про факт чого свідчить відповідні підписи на 
від 11 квітня 2019 року (т. 1, а. с. 187-242).
Крім того, 09 квітня 2019 року позивач був ознайомлений із Графіком навчальних груп Державного навчального закладу «Одеський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» на 2019 рік (т. 1, а. с. 243).
Як на підставу для поновлення позивача на роботі представник позивача посилався на той факт, що відповідно до відповідей на адвокатські запити з обласних центрів зайнятості (листи від 25 травня 2023 року, 01 червня 2023 року Донецького обласного центру зайнятості, від 26 травня 2023 року, 06 червня 2023 року Запорізького обласного центру зайнятості, від 29 травня 2023 року Херсонського обласного центру зайнятості, від 26 травня 2023 року Одеського обласного центру зайнятості) відповідач не ознайомив та не запропонував позивачу наступні вакантні посади: охоронник в Маріупольській філії ДП «АМПУ», яка була відкрита 11 травня 2019 року та укомплектована 20 травня 2019 року, охоронник в Бердянській філії 
ДП «АМПУ», яка була вакантна у травні 2019 року, прибиральник службових приміщень в Бердянській філії ДП «АМПУ», яка була вакантна у травні 2019 року, контролер на КПП в Ренійській філії ДП «АМПУ», яка була вакантна з 05 лютого 
2019 року по 11 лютого 2019 року, контролер на КПП в Ренійській філії ДП «АМПУ», яка була вакантна з 05 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року, діловод в Ренійській філії ДП «АМПУ», яка була вакантна з 29 березня 2019 року по 02 квітня 2019 року. Зазначив, що за своєю кваліфікацією міг обіймати вищевказані вакантні посади, зокрема посаду діловода в Ренійській філії, а також контролера КПП в Ренійській філії, яка аналогічна посаді, що підлягала скороченню та яку обіймав позивач.
Судом було встановлено, що посада охоронника у Маріупольській філії була запропонована позивачу згідно списків вакантних посад станом на 15 квітня 
2019 року, від переведення на яку позивач відмовився, про що свідчить його підпис у пропозиції (т. 4, а. с. 78-82).
Крім того, суд вказав, що посада охоронника була запропонована позивачу в інших філіях підприємства, зокрема, у Іллічівській філії станом на 18 лютого 2019 року, 
25 лютого 2019 року, 04 березня 2019 року, 15 квітня 2019 року, а також у Южненській філії станом на 15 квітня 2019 року, які є менш територіально віддаленими від місця проживання позивача, від переведення на яку позивач відмовився, про що свідчить його підпис у пропозиціях та доданих до них списках вакантних посад (т. 4, а. с. 62-82).
Посада прибиральника службових приміщень у Бердянській філії ДП «АМПУ» була запропонована позивачу згідно списків вакантних посад станом на 15 квітня 
2019 року, від переведення на яку позивач відмовився, про що свідчить його підпис у пропозиції (т. 4, а. с. 78-82).
Крім того, посада прибиральника виробничих приміщень була запропонована позивачу у Ізмаїльській філії ДП «АМПУ» за місцем проживання позивача, проте позивач на переведення на запропоновану посаду відмовився, про факт чого свідчить підпис позивача від 11 квітня 2019 року (т. 4, а. с. 77).
Посада контролера на КПП в Ренійській філії ДП «АМПУ» була запропонована позивачу згідно списків вакантних посад станом на 18 лютого 2019 року, 25 лютого 2019 року, 04 березня 2019 року, від переведення на яку позивач відмовився, про що свідчить його підпис у пропозиціях.
На посаду діловода у Ренійській філії, яка була відкрита 29 березня 2019 року, згідно наказу від 01 квітня 2019 року № 203-К було прийнято ОСОБА_3 
з 02 квітня 2019 року по 09 січня 2020 року на період відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку основного працівника з окладом 3 901 грн (т. 4, а. с. 86).
Крім того, посада діловода була запропонована позивачу у Ізмаїльській філії 
ДП «АМПУ» за місцем проживання позивача згідно списків вакантних посад станом на 18 лютого 2019 року, 25 лютого 2019 року, 04 березня 2019 року, від переведення на яку позивач відмовився, про що свідчить його підпис у пропозиціях 
(т. 4, а. с. 62-76).
Окрім того, позивач відмовився від працевлаштування в ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека», про факт чого свідчить лист ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» від 13 березня 2019 року (т. 1, а. с. 246).
Позивач також не прийняв пропозиції відповідача після звільнення щодо укладення трудових договорів про працевлаштування на різні посади в різних філіях підприємства, в тому числі Ізмаїльській (т. 2, а. с. 88-95, т. 3, а. с. 82-95).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що його звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням норм трудового законодавства. Відповідач виконав свій обов`язок стосовно працевлаштування позивача, запропонувавши йому всі вакантні посади у ДП «АМПУ», а не лише у Ізмаїльській філії. Позивач не має бажання ані працевлаштовуватися на запропоновані їй відповідачем посади, які відповідають її професії/спеціальності, ані отримувати професійно-технічну освіту, з метою працевлаштування в інших підприємствах, організаціях, установах.
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що висновки судів суперечать висновкам у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі 
№ 800/538/17, від 29 січня 2020 року у справі № 761/41149/16-ц, від 22 вересня 
2020 року у справі № 161/7169/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, від 23 квітня 2025 року у справі № 500/4402/19.
Перевіряючи наведені доводи заявника, Верховний Суд виходить з такого. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що йому не були запропоновані наступні посади: 
- охоронник у Маріупольській філії ДП «АМПУ» (була вакантною з 11 травня 
2019 року до 20 травня 2019 року); 
- охоронник у Бердянській філії ДП «АМПУ» (була вакантною у травні 2019 року); 
- прибиральник службових приміщень у Бердянській філії ДП «АМПУ» (була вакантною у травні 2019 року); 
- контролер на контрольно-пропускному пункті в Ренійській філії ДП «АМПУ» (була вакантною з 05 лютого 2019 року до 11 лютого 2019 року); 
- діловод в Ренійській філії ДП «АМПУ» (була вакантною з 29 березня 2019 року 
до 02 квітня 2019 року).
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди встановили, що з метою забезпечення його працевлаштування, йому неодноразово пропонувалися вакантні посади, як у ДП «АМПУ», так і вакантні посади у ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» і м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі загалом, згідно наданих Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості відомостей. Ознайомлення позивача з вакансіями наявними у ДП «АМПУ», ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» 
у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі підтверджується відповідними підписами позивача на пропозиції про переведення на посаду та на списках вакантних посад від Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості.
Від переведення на запропоновані посади позивач відмовився. У тому числі позивачу була запропонована вакантна посада по Ізмаїльській філії - посада прибиральника виробничих приміщень комплексу обслуговування флоту служби експлуатації, проте позивач на переведення на запропоновану посаду відмовився, про факт чого свідчить відповідні підписи від 11 квітня 2019 року (т. 1, а. с. 187-242).
Ознайомившись з переліком вакансій, у тому числі й наданих йому після звільнення, він не висловив свою волю на заміщення хоча б однієї з великого переліку вакантних посад, які були наявними у всіх філіях ДП «АМПУ», інших підприємствах м. Ізмаїла та Ізмаїльського району, ТОВ «Охоронна компанія «Альфа-безпека», 
а також не виявив бажання отримати професійно-технічну освіту за допомогою служби зайнятості. 
Дії учасників трудових правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Справедливість - це одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Для приватного права є притаманною також є така засада як розумність.
Згідно зі статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
З огляду на наведене, доводи касаційної скарги про порушення відповідачем процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із невключенням до переліку вакансій всіх посад, за обставин цієї справи (надання роботодавцем великої кількості вакансій, відсутність у позивача наміру працювати на таких посадах), є необґрунтованими.
Подібний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 761/15152/21.
Зважаючи на наведене, доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у відповідних постановах щодо застосування частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП, 
є необґрунтованими, оскільки оскаржувані судові рішення таким висновкам не суперечать. 
Перевіряючи доводи позивача про неврахування відповідачем його переважного права на залишення на роботі, суди виходили з того, що скороченню підлягали всі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, а тому вирішення питання наявності у  ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі не було необхідним.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, оскільки відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. 
У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій 
статті 42 КЗпП України (див. постанову Верховного Суду у постанові від 14 червня 2022 року у справі № 465/7570/18).
Зважаючи на те, що скороченню підлягали усі посади контролерів на контрольно-пропускному пункті загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для оцінки застосування переважного права позивача на залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України.
Крім того, суди встановили, що відповідач запропонував позивачу всі вакантні посади у ДП «АМПУ» (у всіх філіях), а також, що ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» надало пріоритетне право на працевлаштування до товариства працівникам загону охорони морського порту служби морської безпеки Ізмаїльської філії ДП «АМПУ», що підлягали вивільненню. 
Бажання бути працевлаштованим на будь-яку із запропонованих посад до 
ДП «АМПУ» та ТОВ «Охоронна компанія «Альфа безпека» позивач не виявив.
У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц вказано, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач довів дотримання процедури звільнення позивача на підставі 
пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а отже, врахували висновок Верховного Суду та відповідні вимоги закону. 
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 166/1262/17 зазначено, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.
Необґрунтованість відмови профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України була встановлена судом першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд. Такі висновки колегія суддів вважає обґрунтованими. 
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 02 червня 2021 року у справі № 500/4406/19, від 10 червня 2022 року у справі № 500/4430/19, від 22 жовтня 2022 року у справі № 500/4415/19, від 25 червня 
2024 року у справі № 500/4416/19, від 31 липня 2025 року у справі № 500/4435/19, від 03 грудня 2025 року у справі № 500/4447/19, від 14 січня 2026 року у справі 
№ 500/4414/19.
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, розподіл судових витрат за подання відповідної касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Капінуса Андрія Анатолійовича, залишити без задоволення.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк