Справа № 594/563/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю:
секретаря: Кушнір Т. І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в особі представника-адвоката Пархомчук Сергія Валерійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в особі представника-адвоката Пархомчук С. В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором №1888484 на загальну суму 31620,00 грн, а також 2662, 40 грн сплаченого судового збору та 13 000 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 16 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА», (надалі Первісний кредитор), та відповідачем укладено Договір №1888484 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов цього договору, сума кредиту складає 10 000,00 грн, дата надання кредиту 16.05.2021 року, строк договору 29 днів. На виконання зазначеного договору відповідачу, були перераховані грошові кошти у сумі 10 000 грн. ОСОБА_1 , в свою чергу, не виконав в повному обсязі обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого порушив умови зобов`язання. 
В подальшому, 01.12.2023 року, внаслідок укладення Договору факторингу №1-01/12/2023, право вимоги за договором №1888484 від 16.05.2021, перейшло до позивача, як нового кредитора. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №1888484 від 16.05.2021 в загальному розмірі 31 620,00 гривень, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 21 620,00 грн сума заборгованості за нараховані відсотки, а також понесені судові витрати.
Позовна заява подана до Борщівського районного суду Тернопільської області 21 квітня 2026 року через систему «Електронний суд».
З доданих до позовної заяви матеріалів - опису вкладення, відправлення №0505623839774 «Поштова служба «Укрпошта», вбачається, що копія позовної заяви з додатками направлені позивачем відповідачу за місцем реєстрації.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 29 квітня 2026 року.
На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 16 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1888484.
Відповідно до п.1.1. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти (Кредит) на умовах терміновості, повернення таплатності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, у розмірі та порядку, встановлених Договором.
Тип Кредиту - кредит. 
Згідно п. 1.2. Загальний розмір наданого Кредиту (сума коштів, які Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові за цим Договором) складає 10000.00 гривень (надалі за текстом - "сума Кредиту"). 
Відповідно до п.1.3. Строк, на який надається, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього Договору та перерахування (видачі) коштів Позичальнику, а саме: з 16.05.2021 року по 13.06.2021 року включно.
Згідно п.1.4. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму Кредиту, а у разі часткового погашення - на непогашену частину, та встановлюються в розмірі 1,9 % від суми Кредиту в день, що становить 693,5 % річних від суми наданого Кредиту. Тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до п. 1.5. Реальною річною процентною ставкою є загальні витрати Позичальника за договором (проценти за користування Кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги Кредитодавця та кредитного посередника (за наявності)), виражені у процентах річних від загального розміру виданого Кредиту. Реальна річна процентна ставка - 693,5 процентів річних від загального розміру виданого Кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та що Кредитодавець та Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Згідно п. 1.6. Загальна вартість Кредиту становить 15,510.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість Кредиту становить 15510 грн (п. 1.6 Договору).
В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено клієнта ОСОБА_1 , одноразовий ідентифікатор: G8279, час відправки ідентифікатора 16.05.2021 на номер телефону НОМЕР_1 .
Згідно із повідомленням № 1903/2026-3 від 19 березня 2026 р ТОВ «САНРАЙЗ ФІНАНС» надає інформацію про успішність операції згідно договору з ТОВ «ФК «ВЕРОНА»: 16.05.2021 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ОСОБА_1 на суму 10000 грн., маска картки НОМЕР_2 , призначення платежу: Видача кредиту. Договір № 1888484.
01.12.2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Згідно із п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги, в дату підписання цього договору відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони- кредитора за Кредитним договором.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості.
Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №1888484 від 16.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.02.2026 (включно) складає 31620,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10000 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 21620,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно статті 1046 ЦК України за кредитним договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали кредитний договір № 1888484, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, строк позики - 29 днів, зі сплатою процентів, що підтверджується змістом договору, довідкою про ідентифікацію.
При цьому, як видно із повідомлення ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», грошові кошти були перераховані відповідачу в сумі 10000 грн., одразу після підписання договору електронним ключем.
Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого.
Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28).
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Як видно із змісту кредитного договору від 16.05.2021, сторони погодили строк кредитування - 29 днів, суму позики - 10 000 грн, денну процентну ставку - 1,9 %.
Разом зі тим, як видно із розрахунку заборгованості, позикодавцем нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування.
З огляду на наведене суд вважає, що позивач мав право нараховувати відсотки відповідачу протягом строку кредитування, встановленого договором - 29 днів по 13.06.2021 на суму 10 000 грн, а відповідач після закінчення строку кредитування мав обов`язок погасити 10 000 грн за тілом кредиту та 5 510 грн процентів, разом - 15 510 грн, що відповідає орієнтовній загальній вартості Кредиту, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За договором відступлення права вимоги (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Як встановлено судом, право вимоги за кредитним договором №1888484 від 16.05.2021, укладеному ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги від 01.12.2023 № 1-01/12/2023 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, витягом з реєстру боржників, які досліджені судом.
При цьому, пунктом 1.2 Договору відступлення прав вимоги передбачено, що в дату підписання цього договору відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за Кредитним договором.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки строк кредитування сплинув, відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором №1888484 від 16.05.2021 в розмірі 15510,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000, 00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 5510,00 грн, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн зі сплати судового збору .
Крім того, позивач подав клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги із адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем від 09.07.2025, додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025; акт про отримання правової допомоги від 06.04.2026 на суму 13 000 грн та квитанцію про оплату.
Згідно із додатковою постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).
Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
При цьому, суд виходить з того, що розглянута судом справа не має значної складності, є типовою, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, який подав до суду відповідну заяву.
На підставі наведеного, суд доходить висновку що необхідними і розумними витратами на правничу допомогу є витрати на суму 3000 грн.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково: 15510 грн х 100 % : 31620 грн = 49,05 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1305,90 грн сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 223, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 12, інше, нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ 44002941) заборгованість за кредитним договором №1888484 від 16 травня 2021 року в розмірі 15510,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 5510,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 12, інше, нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ 44002941) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1305,90 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, будинок 12, інше, нежитлове приміщення 1008, код ЄДРПОУ 44002941. 

Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: