Справа № 163/769/26  Провадження №33/802/442/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
з участю 
представника митниці – Кунєвої З.Ю., 
захисника – Кінах Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Кінах Я.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ПАКУР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44574898), РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, і накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 111 932 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) судового збору.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 , будучи в період з 20.03.2023 по 25.12.2025 директором ТОВ «ПАКУР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44574898), вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України в транспортному засобі з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 товарів «майонез, масло, соуси, сухарики», загальною вартістю 111 932,48 грн за митними деклараціями ІМ ЕЕ № 24UA205140038776U0 від 14.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140039076U2 від 17.06.2024), ІМ ЕЕ № 24UA205140040363U1 від 22.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140040739U1 від 25.06.2024) з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів: договору від 03.05.2024 № 03/05 та інвойсів від 14.06.2024 № 14.06.24.004G-BV_PAK і від 18.06.2024 № 18.06.24.005G-BV_PAK, що містять неправдиві відомості щодо продавця (відправника) товарів, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Зазначає, що у ОСОБА_1 не було жодного умислу спрямованого на порушення митних правил, а відповідь митних органів Республіки Болгарія сама по собі не підтверджує умислу на порушення митних правил і не підтверджує неправдивість поданих до митного контролю документів. 
Разом з тим, митним органом безпідставно не було зроблено запит на адресу контрагента для підтвердження зовнішньоекономічних договірних правовідносин, що судом було залишено поза увагою. Також апелянт ставить під сумнів законність оскарженого судового рішення, враховуючи, що судове засідання відбулося за відсутності учасників судового розгляду, оскільки судом не було забезпечено участь захисника шляхом відеоконференції.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду (а.с. 122, 123), жодних клопотань від неї про відкладення судового засідання або ж неможливості прибути в суд не надходило. 
За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , при цьому враховує, що її інтереси в суді представляла захисник Кінах Я.В.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріалів справи, заслухавши представника митниці, яка заперечила апеляційну скаргу, думку захисника, яка апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених у ній, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України документів, які містять неправдиві відомості.
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0064/UA205000/2026, ОСОБА_1 , будучи в період з 20.03.2023 по 25.12.2025 директором ТОВ «ПАКУР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44574898), вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України в транспортному засобі з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 товарів «майонез, масло, соуси, сухарики», загальною вартістю 111 932,48 грн за митними деклараціями ІМ ЕЕ № 24UA205140038776U0 від 14.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140039076U2 від 17.06.2024), ІМ ЕЕ № 24UA205140040363U1 від 22.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140040739U1 від 25.06.2024) з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів: договору від 03.05.2024 № 03/05 та інвойсів від 14.06.2024 № 14.06.24.004G-BV_PAK і від 18.06.2024 № 18.06.24.005G-BV_PAK, що містять неправдиві відомості щодо продавця (відправника) товарів, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.
Факт ввезення в період з 20.03.2023 по 25.12.2025 на митну територію України в адресу ТОВ «ПАКУР ТРАНС» товарів «майонез, масло, соуси, сухарики» і випуск його у вільний обіг підтверджується митною декларацією типу митними деклараціями ІМ ЕЕ № 24UA205140038776U0 від 14.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140039076U2 від 17.06.2024), ІМ ЕЕ № 24UA205140040363U1 від 22.06.2024 (ІМ40ДЕ №24UA205140040739U1 від 25.06.2024) і фактично не заперечується апелянтом.
Декларування товару здійснювала ОСОБА_1 , яка за відомостями облікової картки ЗЕД водночас є керівником компанії отримувача товару ТОВ «ПАКУР ТРАНС».
Судом першої інстанції правильно встановлено та констатовано у судовому рішенні, що листом уповноваженого митного органу Республіки Болгарія від 10.11.2025 № 32-344797/10.11.2025 належним чином та достатній мірі доводиться та обставина, що компанія «CAR EXPO BG» LTD з Єдиним ідентифікаційним кодом – 207761800 з головним офісом та адресою управління: Республіка Болгарія, м. Варна 9000, район «Одесос», вул. Шипка, №18, пов.3, офіс 304, не видавала рахунків-фактур № 14.06.24.004G-BV_PAK від 14.06.2024 та № 18.06.24.005G-BV_PAK від 18.06.2024, а також не здійснювала поставки продуктів харчування на адресу ТОВ «ПАКУР ТРАНС». 
На підтвердження цього компанія «CAR EXPO BG» LTD надала копію договору від 03.05.2024 № 03/05, укладеного між нею та ТОВ «ПАКУР ТРАНС», предметом якого є постачання та продаж виключно транспортних засобів (автомобілів та тощо).
Таким чином, інформацією уповноважених митних органів Республіки Болгарія у сукупності з наявними у матеріалах справи доказами спростовується реальність зовнішньоекономічних комерційних відносин, відповідно до контракту від 03.05.2024 № 03/05, за яким відправником (продавцем) товару є болгарська компанія «CAR EXPO BG» LTD (str. Shipka, 18, Varna, of 304, Bulgaria), одержувачем (покупцем) - ТОВ «ПАКУР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44574898, 43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. Шопена, буд. 22А).
Згадана вище відповідь уповноважених митних органів на запит Державної митної служби України здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений та виданий службовою особою від імені органу державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні ст. 495 МК України, і ці докази нічим не спростовані.
Важливим аргументом щодо приховування від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості є ті обставини, що примірник контракту наданий ТОВ «ПАКУР ТРАНС» до митного оформлення на Волинській митниці та приєднаний до відповіді уповноваженого митного органу Болгарія містять однакові номери та дати їх укладення, проте мають відмінні предмети договорів, а саме, у наданому ТОВ «ПАКУР ТРАНС» договорі його предметом є «товар», а у представленому болгарським митним органом – міститься уточнення виду товару, а саме «транспортні засоби (автомобілі та ін.)»
Аналіз наведеного свідчить, що ОСОБА_1 яка є директором ТОВ «ПАКУР ТРАНС» та безпосередньо здійснювала декларування товару не могло бути не відомо, що постачання відбувалося саме продовольчої групи товарів.
Наведені обставини цілком обґрунтовано взято до уваги судом першої інстанції і з таким висновком погоджується апеляційний суд.
Водночас обставини щодо реальності зовнішньо-економічних комерційних відносин між ТОВ «ПАКУР ТРАНС» та компанією "CAR EXPO BG" можна було ствердити за наявності фінансової документації на підтвердження оплати за придбаний товар, оскільки товар випущений у вільний обіг і фінансові розрахунки беззаперечно мали б уже відбутися, однак такі дані ні ОСОБА_1 , ні її захисником не надано продовж усього судового розгляду.
Слід враховувати, що поведінка ОСОБА_1 та її захисника щодо ненадання документів на підтвердження здійснення оплати за товар додатково підтверджує обізнаність ОСОБА_1 із здійсненням поставки товару у такий незаконний спосіб, що є очевидним і свідчить про умисність її дій як обов`язкової складової адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
З огляду на наведене, доводи захисника, що до митного оформлення не подавалися документи, які містять неправдиві відомості, та в діях ОСОБА_1 не було умислу, є голослівними. 
Твердження апелянта про неналежність перекладу документів у справі до уваги судом не беруться, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні та інтерпретації захисником поняття щодо оформлення перекладу. Вказаний переклад належним чином оформлений, прошитий, пронумерований та скріплений печаткою, а тому в суду не виникає сумнівів щодо неналежності таких документів як доказів у справі. 
Загалом в оскарженій постанові судом першої інстанції належним чином надано обґрунтування на аргументи захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з чим повністю погоджується й апеляційний суд. 
Ураховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 як керівника ТОВ «ПАКУР ТРАНС» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме вчиненні дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів: договору від 03.05.2024 № 03/05 та інвойсів від 14.06.2024 № 14.06.24.004G-BV_PAK і від 18.06.2024 № 18.06.24.005G-BV_PAK, що містять неправдиві відомості щодо продавця (відправника) товарів, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення їх митної вартості.
Під час апеляційного перегляду справи захисником не надано нових відомостей чи беззаперечних доказів, які б вказували на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Апеляційні доводи фактично зводяться до заперечення належним чином встановлених у справі відомостей та інтерпретації норм чинного законодавства на свою користь, без наведення аргументів на спростування встановлених митним органом та районним судом обставин.
Що ж стосується доводів про незабезпечення судом першої інстанції можливості захиснику взяти участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції слід зазначити наступне. Адвокат Немченко Л.А. на розгляд справи до суду не прибула, у день призначеного судового розгляду 20.04.2026 надіслала клопотання про забезпечення її участі у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 
Разом з тим, нормами МК України та КУпАП не урегульовано питання участі у розгляді справи учасників справи в режимі відеоконференції, тому за аналогією закону із цього питання суд застосовує норми КПК України. 
У частині 4 статті 336 КПК України визначено, що учасник кримінального провадження подає клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія клопотання в той самий строк надсилається іншим учасникам кримінального провадження.
Зважаючи на наведене можливо дійти висновку, що клопотання про участь у розгляді справи адвокат Немченко Л.А. подала у дату призначеного судового розгляду 20.04.2026, тобто без будь-якого завчасного та розумного інтервалу, який би давав можливість забезпечити організацію судового процесу у заявлений нею спосіб.
Крім цього, жодних причин неможливості безпосереднього прибуття до суду на розгляд справи, як того вимагає ч. 1 ст. 336 КПК України, у поданому клопотанні адвокат Немченко Л.А. не зазначила і не обґрунтувала.
З наведених підстав, судом першої інстанції цілком обґрунтовано та законно не задоволено клопотання про участь захисника у розгляді справи в режимі відеоконференції.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Таким чином, усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, - без задоволення.
Керуючись положеннями статті 294 КпАП України та ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, Волинський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Кінах Яни Валеріївни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В.В. Гапончук