Справа №461/2859/26
Провадження №3/461/1192/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Мироненко Л. Д., при секретарі Божик М.І., за участі представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
гр. Республіки Польща, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце місце народження – Польща, місце проживання – АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 471 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

З даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що 20 березня 2026 року близько 16 годин 30 хвилин в зону митного контролю в напрямку виїзд з України, смугою руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Рава-Руська» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці заїхав автомобіль марки «FIAT PANDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де в якості водія слідувала гр. РП ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в напрямку РП з України. Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Під час проведення митного огляду транспортного засобу, було виявлено в господарській сумці зверху особистих речей товар, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 N?770 підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо переміщення через митну територію України, а саме: Лікарський засіб «Doreta» з вмістом діючой речовини трамадол «Tramadolli» 37,5 мг., в кількості 120 пігулок, у 12 блістерах двох упаковках . Діюча речовина Трамадол віднесена до переліку наркотичних засобів та психотропних речовин і прекурсорів затвердженого ПКМУ від 06.05.2000 р. N?770 Таблиці N? ІІ Списку N?1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено». Громадянка РП ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України вище вказаних лікарських засобів не надала. 20.03.2026 року УБК та ПМП Львівської митниці на відділ поліції N?2 ЛУП N?1 ГУНІ в Львівській області направлено повідомлення N? 131/26 про вчинення кримінального правопорушення передбачено о ст. 309 КК України.
Даний предмет порушення митних правил здано на склад Львівської митниці, таким чином гр. Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавство обмеження щодо ввезення на митну територію України.
Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) наявний склад правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.3 ст. 471 МК України.
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши думку представника Львівської митниці, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення – передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Об`єктом порушень митних правил є суспільні відносини, які виникають в галузі державного управління, охороняються законодавством, що встановлює митні правила, і яким завдається шкода у випадку вчинення митних правопорушень.
Об`єктивною стороною порушень митних правил є зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення порушень митних правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.  Пунктом 1 ч. 1 ст. 265 Митного кодексу України визначено, що декларантом має право виступати: особа, яка самостійно здійснює декларування у власних інтересах та від власного імені (утримувач митного режиму). 
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов?язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу забезпечити пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного контролю митного оформлення; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу. 
Згідно з ч. 4 статті 266 Митного кодексу України у разі декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення утримувачем митного режиму від власного імені або його прямим митним представником передбачену цим Кодексом відповідальність за невиконання обов?язків декларанта, передбачених частиною першою цієї статті, несе утримувач митного режиму.
Факт вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) митного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України підтверджується даними, що містяться в:
- протоколі про порушення митних правил №0440/UA209000/2026 від 15.04.2026 р.;
- акті проведення огляду транспортних засобів;
- копії контрольного талону.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, а саме у недекларуванні товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони щодо ввезення на митну територію України, які переміщуються громадянами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини і майновий стан, суд приходить до висновку, що на останню, слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч.3 ст.471 МК України із конфіскацією товарів що були безпосереднім предметом правопорушення.
Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.
Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід стягнути на користь ДСА України судовий збір у розмірі 665,60 грн., а на користь Львівської митниці витрати на зберігання товару у сумі 363, 37 грн.
Керуючись ст.ст. 471 МК України, ст.ст.40-1,283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0440/UA209000/2026 від 15.04.2026 р. товар - конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 26, 78 грн.
Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя          Л.Д. Мироненко