ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19559/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 в адміністративній справі №160/19559/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2025 №046850017987 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності від 15.04.2025;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 15.04.2025 та за результатами розгляду прийняти рішення про призначення пенсії по інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, натомість відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову у призначенні йому пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутністю довідки про реєстрацію місця проживання. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2025 №046850017987 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності від 15.04.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 15.04.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 15.04.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності із відповідними документами.
Вказана заява розглянута, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 15 років 07 місяці 01 днів, якого достатньо для призначення пенсії по інвалідності. За доданими документами до стажу зараховані всі періоди роботи.
За результатами розгляду заяви та наданих документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №046850017987 від 23.04.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутністю довідки про місце реєстрації.
Таким чином, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно вважає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 по справі №160/19559/25 підлягає скасуванню.
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 (позивач) 15.04.2025 звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
23.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області (відповідач) прийнято рішення № 046850017987 про відмову у призначенні пенсії.
У рішенні, з-поміж іншого, відповідач зазначив про таке:
Згідно з пунктом 2.9 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058 від 25.11.2005 №22-1 (далі-Порядок№22-1), особа яка звергається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Згідно з п. 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України, довідка про реєстрацію місця проживання особи.
Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до управління 15.04.2025 із заявою про призначення пенсії по інвалідності, надавши наступні документи: трудова книжка, паспорт, код.
Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 , згідно наданих документів становить 15 років 07 місяців 01 днів, якого достатньо для призначення пенсії по інвалідності.
За доданими документами до стажу зараховані всі періоди роботи.
Управлінням прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначення пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутністю довідки про місце реєстрації.
Не погоджуючись з таким рішенням органів пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) встановлено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно ч.1 ст.32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.
Відповідно до ст.34 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок №22-1).
За приписами п.2.2 Порядку №22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в пп.1-4 п.2.1 цього розділу.
За приписами пп.1-4 п.2.1 Порядку № 22-1 до заяви додаються: 1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637;
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);
4) відомості про місце проживання особи.
Згідно з п.2.9 Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
У заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
Норма п.2.22 Порядку № 22-1 встановлює, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
У спірних правовідносинах, рішення відповідача було відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю документа, що засвідчує місце реєстрації.
Із аналізу вказаних вище приписів Порядку №22-1 вбачається обов`язок особи зазначити у заяві про призначення пенсії інформацію про місце проживання та право надати документи, що підтверджують місце її проживання.
Таким чином, у оскаржуваному рішенні пенсійний орган безпідставно обґрунтовує відмову у призначенні пенсії відсутністю документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання заявника.
Як встановлено із матеріалів справи, позивачем до заяви про призначання пенсії по інвалідності було додано довідку №087 від 27.03.2025, видану відділом соціального захисту населення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, у якій вказано, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, вказана довідка містить відомості про місце проживання позивача.
Враховуючи наведене колегія суддів наголошує, що на виконання приписів Порядку № 22-1, у заяві про призначення пенсії по інвалідності позивач зазначив відомості про своє місце проживання.
Разом з тим, відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В Рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009р. №25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону 1058-IV зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Отже, основоположною умовою у призначенні пенсії громадянину України є його економічна активність та наявність відповідних умов, визначених законом, а не його місце проживання або реєстрації.
Поряд із цим, суд зазначає, що ч.3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав та свобод.
Наведені вище обставини дозволяють дійти висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності з підстав відсутності документів, щодо підтвердження реєстрації місця проживання позивача.
Як на час виникнення у позивача інвалідності, так і на час звернення до відповідача, позивач відповідав умовам, визначеним статтею 32 Закону № 1058-IV для призначення пенсії по інвалідності.
У спірних правовідносинах відповідач залишає поза увагою, що статтею 32 Закону № 1058-IV визначено сукупність ознак, які дають особі право на пенсію по інвалідності.
Такими ознаками є: наявність встановлення особі інвалідності, вік та страховий стаж з одночасним поступовим підвищенням останнього в залежності від віку.
Таким чином, ГУ ПФУ у Полтавській області протиправно відмовило у призначенні позивачу пенсії по інвалідності.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 в адміністративній справі №160/19559/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 в адміністративній справі №160/19559/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова 

суддя С.В. Чабаненко