ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 р. 	Справа № 520/25053/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 02.04.26 по справі № 520/25053/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича   
про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., який не організував видачу позивачу довідки про прийняття і реєстрацію повідомлення від 03.04.2025 року, у 7-му управлінні ДСР НП України такою, що порушила його права, гарантовані п. 3 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., який не організував роз`яснення позивачу прав та обов`язків викривача при прийнятті його повідомлення від 03.04.2025 року, у 7 - му управлінні ДСР НП України такою, що порушили права позивача, гарантовані п.1 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»; 
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., яка полягає у не організації внесення у Єдиний портал повідомлень викривачів інформації про повідомлення від 03.04.2025 року, 7-м управлінням ДСР НП України такою, що порушили права позивача, гарантовані ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., які полягають у наданні недіючого ідентифікатору для входження у Єдиний портал повідомлень викривачів такими що порушили права позивача, гарантовані п.З ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції» та свідомим введенням ОСОБА_1 в оману;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О. щодо відмови розгляду повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства на підставі того, що ОСОБА_2 визнав повідомлення таким, що не відповідає вимогам ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» неправомірними;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О. щодо надання позивачу відповіді про попередній розгляд його повідомлення про порушення антикорупційного законодавства № 41828-2025 від 07.04.2025 року такими, що не свідчать про надання позивачу детальної інформації про проведення попередньої перевірки за повідомленням про порушення антикорупційного законодавства;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. вирішити питання про видачу позивачу довідки про прийняття і реєстрацію його повідомлення від 03.04.2025 року, як то визначено п. 3 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. вирішити питання про роз`яснення позивачу прав і обов`язків викривача, як то визначено п.1 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. організувати внесення відомостей про повідомлення від 03.04.2025 року до Єдиного порталу повідомлень викривачів, про що позивача повідомити наданням відповідного ідентифікатора;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. організувати повторний розгляд повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства, на вимогах ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О., надати позивачу детальну інформацію про попередній розгляд його повідомлення про порушення антикорупційного законодавства.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 по справі № 520/25053/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини О. О. про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025 по справі № 520/25053/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року по справі № 520/25053/25 - скасовано.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 по справі № 520/25053/25, серед іншого, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича (вул. Весніна, буд. 14, під. 1, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61023, про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 по справі № 520/25053/25 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича (вул. Весніна, буд. 14, під. 1, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61023, про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду від 02.04.2026, постановлену у справі №520/25053/25 про закриття провадження у справі та направити матеріали справи на подальший розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, так як вимоги у даній справі та у справі № 520/8852/25 не є тотожними.
Так, зокрема, звернення, не розгляд якого оскаржується у справі № 520/8852/25 стосується голосування депутатами під час наявності в їх діях конфлікту інтересів, а у справі № 520/25055/25 – порушення вимог фінансового контролю Морозом О., а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Звернув увагу, що всі 11 вимог, сформульовані Рибалкою Є. О. за відсутності предмета спору є похідними від вимог про визнання неправомірними дії начальника 7 управління ДСР НП України О.О. Сухини з приводу відмови у розгляді повідомлення ОСОБА_1 про порушення антикорупційного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича, в якому просив суд:
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., який не організував видачу позивачу довідки про прийняття і реєстрацію його повідомлення від 03.04.2025 у 7-му управлінні ДСР НП України, такою, що порушили його права, гарантовані п. 3 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., який не організував роз`яснення позивачу прав та обов`язків викривача при прийнятті його повідомлення від 03.04.2025 у 7-му управлінні ДСР НП України, такою, що порушили його права, гарантовані п. 1 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- визнати бездіяльність начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., яка полягає у не організації внесення у Єдиний портал повідомлень викривачів інформації про його повідомлення від 03.04.2025 7-м управлінням ДСР НП України, такою, що порушили його права, гарантовані ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О., які полягають у наданні позивачу недіючого ідентифікатору для його входження у Єдиний портал повідомлень викривачів, такими що порушили його права, гарантовані п. 3 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції» та свідомим введенням позивача в оману;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О. щодо відмови розгляду повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства на підставі того, що О.О. Сухина визнав його повідомлення таким, що не відповідає вимогам ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», неправомірними;
- визнати дії начальника 7-го управління ДСР НП України Сухини О. О. щодо надання позивачу відповіді про попередній розгляд його повідомлення про порушення антикорупційного законодавства № 41828-2025 від 07.04.2025 такими, що не свідчать про надання позивачу детальної інформації про проведення попередньої перевірки за його повідомленням про порушення антикорупційного законодавства;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. вирішити питання про видачу позивачу довідки про прийняття і реєстрацію його повідомлення від 03.04.2025, як то визначено п. 3 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. вирішити питання про роз`яснення позивачу прав і обов`язків викривача, як то визначено п. 1 ч. 2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. організувати внесення відомостей про повідомлення позивача від 03.04.2025 до Єдиного порталу повідомлень викривачів, про що його повідомити наданням відповідного ідентифікатора;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. організувати повторний розгляд повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства на вимогах ЗУ «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати начальника 7-го управління ДСР НП України Сухину О. О. надати позивачу детальну інформацію про попередній розгляд його повідомлення про порушення антикорупційного законодавства.
Ухвалою суду справу прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження у справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме вирішено:
- визнати протиправними дії начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025.
- зобов`язати начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухину Олександра Олександровича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Ані позивачем, ані відповідачем вказане рішення не оскаржувалось. Рішення суду набрало законної сили.
З огляду на те, що на момент розгляду справи № 520/25053/25 в провадженні суду перебуває справа № 520/8852/25 з аналогічними вимогами, рішення по якій набрало законної сили, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України (суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).
Надаючи правову оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо встановлених обставин справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя має правові підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає відмову у відкритті провадження у справі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом в межах справи № 520/8852/25, за наслідком розгляду якої рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі №520/8852/25 визнано протиправними дії начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025 та зобов`язано начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухини Олександра Олександровича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду.
Вказане рішення суду набрало законної сили– 30.10.2025.
Колегією суддів встановлено, що у справі № 520/8852/25 сторонами були ОСОБА_1 (позивач) та начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович (відповідач).
Предметом позову у справі № 520/8852/25 є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства, зокрема, голосування депутатами Височанської селищної ради за наявності конфлікту інтересів.
Підставами позову позивачем було зазначено порушення відповідачем приписів статей 53-1, 53-3 Закону України «Про запобігання корупції», якими передбачено права викривача та порядок прийняття та реєстрації повідомлень про корупцію.
Водночас, у межах справи, яка переглядається (№ 520/25053/25), сторонами є ОСОБА_1 (позивач) та начальник 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович (відповідач).
Предметом позову вказано визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду повідомлення ОСОБА_1 , яке стосується відображення у декларації Височанського селищного голови автомобіля за ціною, нижче ринкової вартості.
Підставами позову позивачем було зазначено порушення відповідачем приписів статей 53-1, 53-3 Закону України «Про запобігання корупції», якими передбачено права викривача та порядок прийняття та реєстрації повідомлень про корупцію.
Отже, з наведеного вбачається, що у даній справі № 520/25053/25 та у справі № 520/8852/25 предмет позову не збігаються.
Зокрема, у межах розгляду справи № 520/8852/25 позивач вважав протиправною відмову відповідача у розгляді повідомлення позивача про порушення антикорупційного законодавства, а саме голосування депутатами Височанської селищної ради за наявності конфлікту інтересів, у той час, як у справі, що переглядається (№ 520/25053/25) ОСОБА_1 не погоджується із бездіяльністю відповідача, яка полягає у не розгляді повідомлення ОСОБА_1 , яке стосується відображення у декларації Височанського селищного голови автомобіля за ціною, нижче ринкової вартості.
Таким чином, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та схожість обґрунтувань позовних вимог, у справах № 520/25053/25 та № 520/8852/25, предмет звернення до суду, є відмінним, що унеможливлює застосування наслідків пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.
Отже, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі є хибним та таким, що зроблений внаслідок неповного з`ясування обставин у справі та з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Ґолдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі Станєв проти Болгарії (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230).
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Eckolano v. Spain) та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Отже, Суд визнав порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином позиція Європейського Суду з прав людини свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним. Для того щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (рішення у справах Bellet v. France та Nunes Dias v. Portugal).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі відсутня правова підстава, яка передбачена пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України, для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Сухини О.О. про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, водночас, Харківський окружний адміністративний суд не врахувавши та не дослідивши вищевказаних обставин, діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно закрив провадження у справі, фактично позбавивши позивача права на судовий захист.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 у справі № 520/25053/25 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 по справі № 520/25053/25 - скасувати. 
Справу № 520/25053/25 позовом ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Сухини О.О. про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко