Справа № 587/4481/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Джепи В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 100497,03 грн. за договором №103496546 від 24 липня 2021 року та договором №2720058 від 12 липня 2021 року, судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №103496546. Сума кредиту 10000,00 грн. Проценти за користування кредитом 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Базова (стандартна) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Також 12 липня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір №2720058. Тип позики короткостроковий, сума позики 9550,00 грн. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний фіксований - 1,0945 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базовий, фіксований 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. На прострочену позику - 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Договори підписані в електронному вигляді. Позичальник зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених цими договорами. 30 листопада 2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103496546. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №103496546. 29 грудня 2021 року було укладено договір №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2720058. 10 січня 2023 року було укладено договір 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2720058. Станом на день подачі позовної заяви заборгованість за договорами відповідачкою не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості за договором №103496546 від 24 липня 2021 року становить 75302,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 8550,00 грн, заборгованість за процентами - 65752,75 грн та 1000,00 грн - заборгованість за комісіями. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 65470,25 грн, з яких 8550,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55920,25 грн - заборгованість за відсотками та 1000,00 грн - заборгованість за комісіями. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №2720058 від 12 липня 2021 року становить 35026,78 грн, з яких 9550,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 25476,78 грн - заборгованість по процентам. Тому загальний розмір заборгованості за кредитними договорами становить 100497,03 грн.
Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
16 грудня 2025 року Сумським районним судом Сумської області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 задоволено повністю.
09 березня 2026 року представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З. Я. звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.
11 березня 2026 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято та призначено судовий розгляд.
Ухвалою суду від 26 березня 2026 року заяву представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З. Я. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 грудня 2025 року у справі № 587/4481/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З. Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю. Зазначає, що позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Не долучено документу, який би підтвердив зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Проценти за користування кредитними коштами нараховані поза межами строку кредитування, не ґрунтуються на умовах договорів, наданих позивачем. 24 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103496546 строком кредитування 15 днів. 12 липня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2720058 строком кредитування 7 днів. Нарахування заборгованості за комісією в розмірі 1000,00 грн є незаконним. Просила розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника.
Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, а також зазначено, що 12 липня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір № 2720058. Кредитодавцем ТОВ «Маніфою» на картку відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 9550,00 грн. 24 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 103496546. Кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» на катку відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 10000,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується наданими виписками по банківській картці № НОМЕР_1 . Тому просить позов задовольнити в повному обсязі.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103496546, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сума кредиту 10000,00 грн. Строк кредитування 15 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08 серпня 2021 року. Загальні витрати по кредиту зазначені в п. 1.5 договору. Комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксований. Також відповідачка підписала анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту та графік платежів одноразовим ідентифікатором W19438, таким чином підвередила, що з правилами надання фінансових кредитів та умовами договору ознайомилась та погодилась (а.с. 18-39). 
Довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 підписала договір одноразовим ідентифікатором W19438 24 липня 2021 року, номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 55).
Через систему Liqpay 24 липня 2021 року перераховано кошти в сумі 10000,00 грн на картку № НОМЕР_3 згідно з договором №103496546 (а.с. 55 зв.б.). 
З відомостей ТОВ «Мілоан» щодо щоденного нарахування та погашення вбачається, що у ОСОБА_1 за кредитним договором №103496546 є непогашена заборгованість у сумі 38537,75, з яких: 8550,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28987,75 - заборгованість за відсотками та 1000,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 56-57).
30 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103496546 (а.с. 64-66). 
Згідно з реєстром боржників до договору № 30-11-65 про відступлення прав вимоги від 30 листопада 2021 року ТОВ «МІЛОАН» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 103496546 на загальну суму боргу 38537,75 грн, з яких: 8550,00 грн - загальна сума боргу по тілу; 28987,75 грн -заборгованість за відсотками та 1000,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 74).
10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №103496546 (а.с. 75-81). 
Згідно з реєстром боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 103496546 на загальну суму боргу 75302,75 грн, з яких: 8550,00 грн - загальна сума боргу по тілу кредиту; 65752,75 грн - заборгованість за відсотками та 1000,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 8).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 10 січня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 75302,75 грн, з яких 8550,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 65752,75 грн - заборгованість за відсотками та 1000,00 грн - заборгованість за комісією. Проте розмір загальної заборгованості за договором, заявленої до стягнення, станом на 03 вересня 2025 року становить 65470,25 грн (а.с. 62-63).
12 липня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2720058. Тип позики: короткострокова. Мета позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики 9550,00 грн. Строк позики до 19 липня 2021 року (7 днів). Розмір процентів фіксований. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний фіксований - 1,0945 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базовий 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Фіксована - 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. На прострочену позику - 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Договір підписаний в електронному вигляді. Сума заборгованості постійно оновлюється позикодавцем в режимі реального часу в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті позикодавця. Усі додаткові угоди, а також додатки до договору, є його невід`ємними частини. ОСОБА_1 підписала договір, розрахунок за договором позики одноразовим ідентифікатором t36386. Додаткову угоду №1 до договору підписано нею одноразовим ідентифікатором f33571. Додаткову угоду №2 до договору підписано одноразовим ідентифікатором d14003. Таким чином, відповідачка підвередила, що з правилами надання фінансових кредитів та умовами договору ознайомилась та погодилась (а.с. 40-54).
22 березня 2019 року між ТОВ ФК «Вей ФОР ПЕЙ» та ТОВ «Маніфою» було укладено угоду на переказ коштів № ВП - 220319-6, на підставі якої 12 липня 2021 року було здійснено переказ коштів на суму 9550,00 грн, маска картки НОМЕР_4 , код авторизації 778424 (а.с. 58).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2720058 станом на 29 грудня 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 29528,85 грн, з яких: 9550,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19978,85 грн - заборгованість за відсотками (а.с.60 зв.б., а.с.61).
29 грудня 2021 року укладено договір №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2720058 (а.с. 69-71). 
Згідно з реєстром боржників до договору №29/12-2021 про відступлення прав вимоги від 29 грудня 2021 року ТОВ «Маніфою» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 2720058 на загальну суму боргу 29528,85 грн, з яких: 9550,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15203,85 грн - заборгованість за процентами за користування позикою, 4775,0 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с. 72-73, а.с.74 зв.б.).
10 січня 2023 року було укладено договір 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2720058 (а.с.75-81).
Згідно зі змінами в реєстрі боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2720058 на загальну суму боргу 35026,78 грн, з яких: 9550,00 грн загальна сума боргу по тілу; 25476,78 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 8 зв.б.).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2720058 станом на 10 січня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 35026,78 грн, з яких 9550,00 грн - заборгованість за тілом кредит, 25476,78 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 62 зв.б.).
Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 100497,03 грн., яка складається із: 18100,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 81397,03 грн - заборгованості за процентами та 1000,00 грн - заборгованості за комісіями.
Згідно з інформацією АТ «КБ «Приват банк» №20.1.0.0.0/7-260514/52976-БТ від 22 травня 2026 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . На вказаний рахунок було зараховано кошти на суму 10000 грн за період 12 липня 2021 року по 29 липня 2021 року та за період з 12 липня 2021 року по 29 липня 2021 року на карту було зараховано кошти в сумі 9550 грн. Зарахування коштів на вказаний рахунок також підтверджується випискою за договорами за період 12 липня 2021 року по 29 липня 2021 року (а.с. 167-169).
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частинами 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За приписами ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем також не спростовано факту наявності у нього відкритого банківського рахунку та користування карткою НОМЕР_1 .
Оскільки ТОВ «Коллект Центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, тому надані суду позивачем докази суд вважає належним та допустимим підтвердженням заборгованості у справі.
Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.
Таким чином, відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 19550,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, а тому позивачем підтверджено факт укладення з відповідачкою кредитних договорів №103496546 від 24 липня 2021 року та №2720058 від 12 липня 2021 року, отримання нею кредитних коштів та користування ними, проте на цей час сума заборгованості не погашена.
Що стосується заборгованості за відсотками, то суд зазначає таке.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, суд доходить висновку, що нарахування процентів після закінчення дії договору є не правомірним, оскільки проценти за користування кредитом - це проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені в договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто припинення нарахування передбачених договором процентів можливе у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц).
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом.
Суд виходить з того, що між сторонами були укладені договори №103496546 від 24 липня 2021 року та № 2720058 від 12 липня 2021 року, за яким відповідачка отримала грошові кошти у сумі відповідно 10000,00 грн та 9550 грн та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, доказів погашення основної суми боргу не надала, у зв`язку з чим суд погоджується з позивачем щодо наявності підстав для стягнення з відповідача основної суми кредиту за вказаними договорами. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути 18100 грн заборгованості за тілом кредиту.
Разом з тим суд доходить висновку, що стягнення процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування є неправомірним. Після спливу такого строку права кредитора підлягають захисту шляхом застосування наслідків прострочення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України (інфляційні втрати та три проценти річних), а не шляхом подальшого нарахування договірних процентів.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку кредитування.
Строк кредитування за договором №103496546 від 24 липня 2021 року становить 15 календарних днів, тобто строк кредитування сплив 08 серпня 2021 року. Згідно з графіком платежів проценти за 15 днів користування кредитними коштами визначаються у розмірі 2250,00 грн. Отже, з позивача слід стягнути проценти за користування кредитом в розмірі 2250,00 грн.
Що стосується кредитного договору № 2720058 від 12 липня 2021 року, то строк кредитування становить 7 днів, тобто до 19 липня 2021 року Згідно з графіком платежів проценти за 7 днів користування кредитними коштами визначаються у розмірі 731,68 грн. Отже, з позивача слід стягнути проценти за користування кредитом в розмірі 731,68 грн.
Оскільки проценти в загальній сумі 78415,35 (81397,03-2981,68) грн нараховані позивачем поза межами строку кредитування, вони не підлягають до стягнення з відповідача.
Щодо доводів представника відповідача з приводу одноразової комісії за надання кредиту, суд відзначає таке.

Укладаючи кредитний договір, сторони погодили сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 1000,00 грн. Комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит № 103496546 від 24 липня 2021 року).
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22).
З матеріалів вказаної справи вбачається, що комісію у розмірі 1000,00 грн було визначено як плату за надання кредиту.
Водночас в матеріалах справи відсутній перелік банківських послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення договору від 24 липня 2021 року про встановлення плати за надання кредиту як комісії в розмірі 1000,00 грн є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача комісії в розмірі 1000,00 грн за видачу кредиту відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 103496546 від 24 липня 2021 року та №2720058 від 12 липня 2021 року в загальній сумі 21081,68 грн, яка складається з 18100,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 2981,68 грн - заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року №01-07/2024 (а.с. 13-14); прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 14 зв.б., а.с. 15), заявка на надання юридичної допомоги №286 від 01 серпня 2025 року на загальну суму 25000,00 грн (а.с. 16), витяг з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року на загальну суму 25 000,00 грн (а.с. 17).
Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що вказана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 25000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом цього позову, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 20,98 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в пропорційному розмірі.
Тобто, підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог витрати на правничу допомогу у розмірі 629,4 гривень (3000,00*20,98 %) та судовий збір в сумі 508,22 грн (2422,40*20,98 %).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611,1054 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265,280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договорами №103496546 від 24 липня 2021 року, № 2720058 від 12 липня 2021 року в сумі 21 081 (двадцять одна тисяча вісімдесят одна) грн 68 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 508 (п`ятсот вісім) грн 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 629 (шістсот двадцять дев`ять) грн 40 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя       І. Г. Вортоломей