Справа № 951/412/26
Провадження №1-кп/951/44/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року          селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в селищі Козова Тернопільського району кримінальне провадження № 42023212010000001 від 02.01.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осівці Бучацького району Тернопільської області, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, не депутата, не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 
Задля забезпечення збереження земель, їх раціонального використання та недопущення їх забруднення, законодавцем встановлено ряд обмежень, під час їх використання, при здійсненні господарської діяльності пов`язаною із розведенням тварин, в тому числі і великої рогатої худоби, що в свою чергу обумовлено та закріплені у Земельному кодексі України та Законами України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною» та «Про охорону навколишнього природного середовища».
Разом з тим, як встановлено, окремі положення вищевказаних нормативних актів не завжди дотримуються у повсякденній діяльності окремими працівниками ПАП «Агропродсервіс». 
Зокрема, як встановлено, задля забезпечення повсякденної діяльності тваринницької ферми, в період з 2016 по 2019 рік, між ПАП «Агропродсервіс» та власниками земельних ділянок укладено договори оренди землі з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах населеного пункту Теофіпілка, Козівської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, а саме: з кадастровими номерами 6123087800:01:001:0844 площею 0.3025 га, 6123087800:01:001:0843 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0842 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0841 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0840 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0839 площею 0.3025 га, 6123087800:01:001:0838 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0837 площею 0.3024 га, 6123087800:01:001:0836 площею 0.3025 га, 6123087800:01:001:0835 площею 0.3024 га та 6123087800:01:001:0834 площею 0.3024 га.
Окрім цього, також встановлено, що наказом (розпорядженням) уповноваженої особи ПАП «Агропродсервіс» ОСОБА_7 за №199 від 20.09.2018, ОСОБА_3 , з 21.09.2018 прийнято на роботу керуючим тваринницької ферми в ПАП «Агропродсервіс», що у с.Теофіпілка Козівської ТГ Тернопільського району Тернопільської області.
Відповідно до посадової інструкції керуючого фермою ПАП «Агропродсервіс», окрім загальних організаційно розпорядчих функцій на ОСОБА_3 як керуючого вказаним об`єктом, покладався обов`язок щодо здійснення особистого контролю за дотриманням правил експлуатації систем гноєвидалення, що в свою чергу передбачено пунктом 16 розділу ІІ вищевказаної інструкції. 
При цьому, згідно з посадовою інструкцєю, на ОСОБА_3 як керуючого фермою, покладалась відповідальність за порушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах встановлених законом, що цілком узгоджується з пунктом 5 розділу IV (Відповідальність), посадової інструкції, доведеної до його відома під розписку. 
Разом з тим, ОСОБА_3 при здійснені своїх повноважень, спрямованих на забезпечення діяльності тваринницької ферми, грубо знехтував існуючими вимогами пов`язаних із видаленням та утилізацією побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною.
Так, відповідно до положень ст.12, 15, 25 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною», гній як побічний продукт тваринного походження II категорії, повинен бути використаний, оброблений або перероблений одним або кількома з таких способів:
- використаний для виробництва органічних добрив або покращувачів ґрунту для розміщення на ринку відповідно до ст. 19 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною» після оброблення шляхом стерилізації під тиском з постійним маркуванням отриманого матеріалу;
- компостований або перетворений на біогаз після оброблення шляхом стерилізації під тиском з постійним маркуванням отриманого матеріалу;
- перероблений на органічні добрива для внесення в ґрунт та покращувачі ґрунту з попереднім обробленням шляхом стерилізації під тиском або без такого оброблення - щодо гною, вмісту травного тракту, відокремленого від травного тракту, немінералізованого гуано, внесені у ґрунт з попереднім обробленням або без такого оброблення;
- використаний в якості палива для спалення з попереднім обробленням або без такого оброблення;
- оброблений шляхом стерилізації під тиском або іншими рівноцінними методами та використані для фармацевтичного, хірургічного, промислового або сільськогосподарського виробництва, крім виробництва кормів;
- видалений шляхом спалювання безпосередньо без попереднього оброблення або після такого оброблення шляхом стерилізації під тиском з постійним маркуванням отриманого матеріалу.
Однак, ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість попередньо ознайомитися із вимогами законодавства, яким врегульовано відносини у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, а також збереження природних ресурсів, діючи умисно, в порушення спеціальних правил поводження з побічними продуктами тваринного походження II категорії, усвідомлюючи, що гній від життєдіяльності великої рогатої худоби без його попереднього оброблення, перероблення чи утилізації містить надмірну кількість небезпечних речовин для ґрунтів, у період часу з 2018 по 2024 рік, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою відкачувального насосу, що перебував у його користуванні, організував та здійснював систематичне, самовільне, несанкціоноване (без відповідного на те дозволу) скидання рідких відходів тваринницької життєдіяльності у дві самовільно облаштовані лагуни (гноєзбірники), на території вищевказаних орендованих земельних ділянках. 
Як наслідок, вказаними протиправними діями зі сторони ОСОБА_3 , відбулось забруднення земель сільськогосподарського призначення загальною площею 6004 квадратних метри хімічними елементами, вміст яких врази перевищує гранично допустимі концентрації, визначені Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативів гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також переліку таких речовин» від 15.12.2021 за № 1325.
Вищевказаний факт забруднення орендованих земельних ділянок речовинами, шкідливими для довкілля, встановлено 27.11.2024, під час проведення огляду місця події із залученням спеціалістів, в ході якого відібрано взірці ґрунту, які в подальшому стали предметом судової експертизи за експертною спеціальністю 8.10 «Дослідження наявності шкідливих речовин у навколишньому середовищі».
Зокрема, встановлено, що на вищевказаних орендованих земельних ділянках вміст шкідливих елементів в порівнянні з нормами гранично допустимої концентрації миш`яку перевищує на 215%, нітратів на 547,6%, хрому на 526,6%, нікелю на 477,5%, міді на 480% та цинку на 432,6%, що як наслідок створило небезпеку для довкілля через забруднення земель сільськогосподарського призначення та завдало екологічну шкоду у розмірі 84 935 гривень 99 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України, а саме у забрудненні земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.
25.05.2026 між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Представник потерпілого – Козівської селищної ради ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення цієї угоди.
Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.239 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчинені даного злочину, а також після вступу вироку в законну силу відбути узгоджене покарання. Отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому. При визначені міри покарання враховано обставини, які його пом`якшують, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування заподіяної шкоди.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд керується таким.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.239 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
Відповідно до вимог ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого та інші передбачені угодою заходи.
Представник потерпілого – Козівської селищної ради ОСОБА_6 письмово підтвердив свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 42023212010000001, у судовому засіданні також просив затвердити згадану угоду про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілим визнана Козівська селищна рада.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив забруднення земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, а тому його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 239 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання, а саме: штраф у розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати у кримінальному провадженню становлять: 23 877 грн 00 коп. за проведення судової експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження наявності шкідливих речовин у навколишньому середовищі» від 28.03.2025 № СЕ-19-25/16480-ФХД, які мають бути стягнуті з обвинуваченого.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України. Встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 27.11.2024 визнано взірець ґрунту, запечатаний у сейф-пакет WAR1858455, та взірець ґрунту, запечатаний у сейф-пакет WAR2088575, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів у ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.
На підставі наведеного, керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити у кримінальному провадженні № 42023212010000001 від 02.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 25.05.2026, укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.239 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.05.2026 покарання у виді штрафу в розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.
Речові докази, а саме взірець ґрунту, запечатаний у сейф-пакет WAR1858455, та взірець ґрунту, запечатаний у сейф-пакет WAR2088575, які визнані речовими доказами згідно з постановою слідчого СВ ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 27.11.2024, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на підставі квитанцій про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 42023212010000001 від 02.01.2023, знищити.
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 23 877 грн 00 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят сім гривень 00 коп.) стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя         ОСОБА_1