Справа № 161/2154/26 
Провадження № 2/161/2868/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Колісник А.І.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулась до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що з 19.02.2005 року по 30.09.2025 року її матір ОСОБА_4 та батько ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На разі, позивачка вже є повнолітньою особою, навчається у ЛНТУ на факультеті архітектури, будівництва та дизайну. Термін закінчення університету 2027 рік (денна форма навчання). ОСОБА_7 , як студентка, перебуває на утриманні матері, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
З огляду на наведене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.05.2026 року, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання, судові витрати на правничу допомогу залишити за нею та не стягувати з відповідача.
Ухвалою суду від 09.02.2026 року у справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Представник позивача в письмовій заяві підтримала позовні вимоги, просила здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача.
Відповідач у письмовій заяві від 21.04.2026 року визнав позов (в частині уточнених позовних вимог), просив розглядати справу без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2005 року, який було розірвано 30.09.2025 року (а.с. 10). 
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9). 
На даний час ОСОБА_9 є повнолітньою. 
Згідно довідки №3858/2025 від 12.11.2025 року ОСОБА_2 з 01.09.2023 року зарахована до Луцького національного технічного університету, станом на дату отримання довідки навчається на третьому курсі факультету архітектури, будівництва та дизайну денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с.12).
Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд зауважує, що мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.
Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.
Як встановлено судом відповідач є працездатним. Доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу, відповідачем не надано.
З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості достовірно встановити які саме витрати несе позивач, яка продовжує навчання. В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_10 стипендії та/чи наявності в них будь-яких інших джерел власного доходу, однак з довідки навчального закладу вбачається, що остання знаходиться на державній формі навчання.
Вказана дає підстави стверджувати, що навчання дитини є безоплатним.
Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних з навчанням (наприклад, вартість гуртожитку, оренди житла, вартість комунальних послуг, придбання підручників, іншої навчальної літератури, канцелярського приладдя та ін.). Ураховуючи принцип змагальності сторін, у спірних правовідносинах саме на позивача покладено тягар доказування на доведення заявленого до стягнення розміру аліментів.
Разом з тим, суд ураховує, що витрати кожної людини на продукти харчування, проїзд та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, оплачувати вартість мобільного зв`язку та Інтернету, а це потребує певних коштів. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають є загальновідомими та не потребують доказування.
Аналіз досліджених судом матеріалів справи дає підстави для висновку, що ОСОБА_9 продовжує навчання у вищому навчальному закладі, не працює (доказів іншого суду не надано), навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги батьків.
Враховуючи факт визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.
При визначенні розміру аліментів, суд ураховує визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність.
Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з навчального закладу чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц).
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", - судовий збір в сумі 1331,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28 січня 2026 року та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць – допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення суду складено 04 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк