ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1093/24 (904/1787/26)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА", Полтавська обл., м. Кременчук 
до ОСОБА_1 , м. Дніпро
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" арбітражного керуючого Острика Сергія Юрійовича, м.Запоріжжя 
про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів 

Представники:
від позивача: Коломієць О.О.
від відповідача: Надтока О.В.
від третьої особи: Острик С.Ю.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів, в якій просить суд:
1. Задовольнити заяву Кредитора Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про покладення на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) субсидіарної відповідальності.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС ОЙЛ» (49087, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Калинова, будинок 87, код ЄДРПОУ 43327471) грошові кошти в сумі 78 268 553,95 грн (сімдесят вісім мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні дев`яносто п`ять копійок), судовий збір в розмірі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні вісімдесят копійок).
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 01.04.2024 Господарським судом Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі №904/1093/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87; ідентифікаційний номер юридичної особи 43327471), що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.
21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/1093/24(904/1787/26) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.
Ухвалою суду від 08.04.2026 позовну заяву Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів залишено без руху. Зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:
- зазначити актуальні відомості щодо місця реєстрації або місця проживання відповідача - ОСОБА_1 ;
- надати належні докази направлення копії позовної заяви на адресу ОСОБА_2 .
13.04.2026 від позивача надійшла заява вих.№14/02-195 від 13.04.2026 про усунення недоліків, до якої додані докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу реєстрації відповідача.
Ухвалою суду від 15.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, яке відбудеться 12.05.2026 о 13:15 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" арбітражного керуючого Острика Сергія Юрійовича (адреса для листування: а/с 7813, м.Запоріжжя, 69032; поштова адреса офісу: вул. Незалежної України, 35; м. Запоріжжя, 69037; який діє на підставі свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №300 від 28.02.2013).
30.04.2026 від відповідача надійшов відзив б/н від 30.04.2026 на заяву Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів, в якому ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.
05.05.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 05.05.2026.
12.05.2026 від відповідача надійшло заперечення б/н від 11.05.2026на відповідь на відзив.
Суд долучив подані документи до матеріалів справи.
У судове засідання, призначене на 12.05.2026, з`явився представник відповідача.
У судовому засіданні, призначеному на 12.05.2026, в режимі відеоконференції приймала участь третя особа.
В судовому засіданні, призначеному на 12.05.2026, оголошено перерву до 26.05.2026 о 09:30 год.
У судове засідання, призначене на 12.05.2026, з`явився представник відповідача.
У судовому засіданні, призначеному на 12.05.2026, в режимі відеоконференції приймала участь третя особа.
Суд надав вступне слово учасника справи.
Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Ліквідатор Острик С.Ю. заперечив проти задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів.
Суд здійснив дослідження доказів.
Ухвалою суду від 12.05.2026 відкладено судове засідання на 02.06.2026 о 14:00 год.
У судове засідання, призначене на 02.06.2026, з`явився представник відповідача.
У судовому засіданні, призначеному на 02.06.2026, в режимі відеоконференції приймала участь третя особа.
У судовому засіданні, призначеному на 02.06.2026, оголошене скорочене рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито провадження у справі №904/1093/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕКТОР ОЙЛ" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87; ідентифікаційний номер юридичної особи 44138763) про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87; ідентифікаційний номер юридичної особи 43327471). Визнано грошові вимоги ТОВ "СЕКТОР ОЙЛ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" у розмірі 94 180,00 грн витрат на сплату судового збору та авансування винагороди арбітражному керуючому - 1 черга, 2 400 000, 00 грн основної заборгованості – 4 черга.
Господарським судом Дніпропетровської області також було визнано грошові вимоги наступних кредиторів: ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» в сумі 40 194 902,08 грн, ТОВ «АЛЬБІЛЕНД ІНВЕСТ» в сумі 4 159 747,68 грн, АТ «Укртатнафта» в сумі 31 419 724,19 грн. Всього на суму 78 268 553,95 грн.
Постановою господарського суду від 18.07.2024 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "ГЕРМЕС ОЙЛ". Припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Острика С.Ю. Визнано ТОВ "ГЕРМЕС ОЙЛ" - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 18.07.2025. Ліквідатором ТОВ "ГЕРМЕС ОЙЛ" призначено арбітражного керуючого Острика С.Ю.
Позивач вказав, що 13.03.2026 ліквідатором було надано Звіт ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, в якому зазначено, що коштів, отриманих від вжитих заходів з пошуку та реалізації майна недостатньо для погашення вимог кредиторів.
Від повернення дебітором ТОВ «Алетея» дебіторської заборгованості перед ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» та від реалізації активів банкрута на прилюдних торгах надійшли грошові кошти у розмірі 96 772,70 грн. Іншого майна у ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» не виявлено. Грошові кошти, що увійшли до складу ліквідаційної маси, спрямовані на часткове покриття винагороди та витрат ліквідатора у даній справі про банкрутство.
АТ «Укртатнафта», як кредитор у справі №904/1093/24, користуючись своїм правом, передбаченим ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про покладення субсидіарної відповідальності на керівника та єдиного засновника ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» ОСОБА_1 (далі – Відповідач, ОСОБА_1 ) у зв`язку з наступним.
Так, ОСОБА_1 була директором та єдиним засновником ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» з 03.11.2019 по 17.07.2023. ОСОБА_3 з 18.07.2023 до моменту ліквідації залишається єдиним засновником ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ», директором була з 18.07.2023 по 18.07.2024.
На думку Позивача, аналіз проведених господарських операцій ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» за 2021-2023 роки свідчить, що до банкрутства ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» призвели дії (бездіяльність) ОСОБА_1 .
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.
Позивач зазначив, що об`єктом правопорушення з боку ОСОБА_1 є права кредиторів: ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», ТОВ «АЛЬБІЛЕНД ІНВЕСТ», АТ «Укртатнафта», всього на суму 78 268 553,95 грн, які не можуть бути задоволені через відсутність майна у ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ».
Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.
Досліджуючи надані ліквідатором документи та фінансову звітність ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» Позивачем було встановлено наступне:
В Балансі (Форма № 1-м) за 2021 рік вказано наступні фінансові показники:
- на початок 2021 року: 183 863,00 тис.грн оборотних активів, з них 170 636,90 тис. грн дебіторської заборгованості; 218 243,50 тис. грн поточних зобов`язань, з них 116 314,70 тис. грн кредиторської заборгованості за товар, дохід склав 141 747,80 тис.грн.;
- на кінець 2021 року: 445 117,50 тис.грн оборотних активів, з них 443 709,30 тис. грн дебіторської заборгованості; 467 597,00 тис. грн поточних зобов`язань, з них 39 220,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 216 352,20 тис. грн, чистий збиток – 15 697,10 тис. грн.
В Балансі (Форма № 1-м) за 2022 рік вказано наступні фінансові показники:
- на початок 2022 року: 445 117,50 тис.грн оборотних активів, з них 443 709,30 тис. грн дебіторської заборгованості; 467 597,00 тис. грн поточних зобов`язань, з них 39 220,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн чистий збиток - 129, 00 тис. грн;
- на кінець 2022 року: 537 639,10 тис.грн оборотних активів, з них 536 275,50 тис. грн дебіторської заборгованості; 560 247,60 тис. грн поточних зобов`язань, з них 34 682,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 141 747,80 тис. грн.
В Балансі (Форма № 1-м) за 2023 рік вказано наступні фінансові показники: 
- на початок 2023 року: 537 639,10 тис.грн оборотних активів, з них 536 275,50 тис. грн дебіторської заборгованості; 560 247,60 тис. грн. поточних зобов`язань, з них 34 682,30 тис. грн. кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн, чистий збиток - 11 735,30 тис. грн;
- на кінець 2023 року: 38 884,10 тис.грн оборотних активів, з них 38 884,10 тис. грн дебіторської заборгованості; 73 227,90 тис. грн поточних зобов`язань, з них 28 885,00 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн, чистий збиток – 129,00 тис. грн.
Позивач зазначив, що на кінець 2023 року боржник мав дебіторську заборгованість в сумі 38 884,10 тис. грн, яка була сформована за рахунок виведення грошових коштів на підприємства, які не мають жодного майна і стягнути з яких заборгованість є неможливим.
Так, дебіторська заборгованість була сформована за рахунок укладення ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ»:
1. Договору про надання послуг з факторингу №21-09/21/2-Ф від 21.09.2021, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ТЕМП ОЙЛ», яке виникло у відповідності до Договору поставки нафтопродуктів №ГН-0078 від 21.07.2015 на суму 178 370,64 грн; Договору про надання послуги з факторингу №21-09/21/2-Ф від 21.09.2021, Договору про відступлення права вимоги №У-22/09-21/2 від 22.09.2021, згідно з якими боржник отримав право вимоги до ТОВ «ТЕМП ОЙЛ», яке виникло у відповідності до Договору поставки нафтопродуктів № ГН-0157 від 01.08.2015 на суму 130 878,24 грн. При цьому, ТОВ «ТЕПЛ ОЙЛ» з 14.02.2017 перебуває в стані припинення за рішенням засновників. Вказана інформація наявна в мережі Інтернет та могла бути перевірена під час укладання договорів в 2021 році.
2. Договору про відступлення права вимоги №ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «АВАНТ ПОЛЮС», яке виникло у відповідності Договору поставки нафтопродуктів №АП02-11 від 01.11.2019 на суму 8 067 000,00 грн. Постановою Господарського суду м. Києва від 04.02.2026 у справі №910/5437/25 ТОВ «АВАНТ ПОЛЮС» визнано банкрутом. Судом встановлено, що під час проведення процедури розпорядження майном наявних активів боржника за рахунок яких можливо погасити існуючу заборгованість перед кредиторами, не виявлено.
3. Договору про відступлення права вимоги №15/08 від 15.08.2019, Договору про відступлення права вимоги №ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з якими боржник отримав право вимоги до ТОВ «ХАРД СІСТЕМ», яке виникло на підставі Договору про надання поворотної фінансової допомоги №02/11 від 02.11.2018 на суму 5 740 706,28 грн.; Договору про відступлення права вимоги №15/08 від 15.08.2019, Договору про відступлення права вимоги №ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з якими боржник отримав право вимоги до ТОВ «ХАРД СІСТЕМ», яке виникло на підставі Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 06/11 від 06.11.2018 на суму 7 156 293,72 грн.
4. Договору про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «КЛАЙН ІНВЕСТМЕНТ», яке виникло на підставі Договору про переведення боргу № 2/03-18 від 15.08.2019 на суму 5 595 000,00 грн.
5. Договору про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ЕЛЕВАНТ ІНВЕСТ КОМПАНІ», яке виникло на підставі Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 19-003Л від 01.03.2019 на суму 1 480 000,00 грн.
6. Договорів поставки нафтопродуктів №ТКП-001 від 01.05.2021 на суму 3 294 425,00 грн та №ТКП-003 від 01.06.2021 на суму 1 610 180,00 грн, укладених з ТОВ «ВИРКОТОС».
7. Договору поставки нафтопродуктів № ТГП-1 від 01.05.2021 на суму 1 290 284,08 грн, укладеного з ТОВ «ПАЛАВАН».
8. Договору про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД», яке виникло на підставі Договору поставки нафтопродуктів № ЧТП053 від 01.11.2019 на суму 1 135 000,00 грн; Договору про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД», яке виникло на підставі Договору поставки нафтопродуктів №ЧТП010 від 01.10.2019 на суму 3 126 000,00 грн. Постановою Господарського суду Харківської області від 11.02.2026 у справі №922/4134/23 ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД» визнано банкрутом. Судом в процесі розгляду справи встановлено відсутність майна у боржника.
Також в листі №02-01/01 від 14.01.2026 ліквідатор ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» повідомив АТ «Укртатнафта» про відсутність майна у вищезазначених підприємств за результатами проведеної ними перевірки.
Так, на думку Позивача неправомірні дії (бездіяльність) ОСОБА_1 , виявилися:
- у створенні штучної дебіторської заборгованості шляхом виведення коштів на підприємства, які не мають жодного майна для погашення заборгованості;
- у не вжитті жодних заходів щодо стягнення заборгованості та поповнення оборотних активів підприємства.
У відповідності до п.3.4 розділу ІІІ наказу №14, ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце в разі, коли на початку і наприкінці звітного кварталу присутні ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами наприкінці звітного кварталу менші за їхні нормативні значення - 1,0 та 0,1 відповідно. Якщо за підсумками року коефіцієнт покриття менший за 1,0 і підприємство не отримало прибутку, такий його фінансовий стан характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності.
У такому разі задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.
Коефіцієнт покриття (Кп) розраховується по формулі: Оборотні активи/Поточні зобов`язання.
Позивач зазначив, що в даному випадку, коефіцієнт покриття ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» станом на початок 2023 року складав 0,9 (537 639,10 тис. грн (ОА)/560 247,60 тис. грн (ПЗ)) та станом на кінець 2023 року складав 0,5 (38 884,10 тис. грн (ОА)/73228,90 тис. грн (ПЗ)).
Коефіцієнт забезпечення власними засобами розраховується по формулі: (власний капітал + забезпечення наступних виплат та платежів + доходи майбутніх періодів – необоротні активи)/оборотні активи.
В даному випадку, коефіцієнт забезпечення власними засобами ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» станом на початок 2023 року складав: - 0,007 (-3963,60+0,00+0,00-0,00)/537639,10 та станом на кінець 2023 року складав -0,4 (-15698,90+0,00+0,00-0,00)/38884,10.
На думку Позивача вказані цифри свідчать про стан надкритичної неплатоспроможності ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» та про відсутність активів, за рахунок яких могли бути погашені зобов`язання.
Позивач зазначив, що з банківських виписок за 2021-2023 рік вбачається, що ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» протягом даного періоду надавало ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» фінансову допомогу на постійній основі згідно укладених договорів надання поворотної фінансової допомоги.
Так, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» в особі ОСОБА_1 були укладені з ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ»:
- Договір про надання ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поворотної фінансової допомоги №ЛТ20-15 від 12.03.2020 в рамках якого було отримано ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» 131 590 000,00 грн;
- Договір про надання ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-45 від 29.03.2021 в рамках якого було отримано ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» 85 315 378,78 грн;
- Договір про надання ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поворотної фінансової допомоги №ЛТ21-72/01 від 01.06.2021 в рамках якого було отримано ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» 185 568 050,92 грн;
- Договір про надання ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поворотної фінансової допомоги №ЛТ21 78 від 01.06.2021 в рамках якого було отримано ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» 99 760 000,00 грн.
Всього на суму 502 233 429,70 грн.
Отже Позивач дійшов висновку, що ОСОБА_1 було свідомо взято зобов`язання на ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» з повернення 500 млн. грн, знаючи, що наявний фінансовий стан та активи не дозволяють повернути грошові кошти.
Позивач також зазначив, що ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» в особі ОСОБА_1 було укладено з ТОВ «ДАНАПРІС ПЛЮС» Договір ФП-ГДО2 від 01.03.2021 про надання поворотної фінансової допомоги. Розмір фінансової допомоги становив 3 000 000,00 гривень. Тобто Договір був укладений в момент вже наявності заборгованості ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» перед АТ «Укртатнафта».
В подальшому, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» вже в стані критичної неплатоспроможності укладає: Додаткову угоду №1 від 18.07.2022, якою збільшує суму допомоги до 5 мільйонів гривень; Додаткову угоду №2 від 26.06.2023, якою збільшує суму допомоги до 6 мільйонів гривень.
Перерахування коштів на ТОВ «ДАНАПРІС ПЛЮС» просліджується з наявних виписок по банківським рахункам за 2021-2023 роки.
Позивач вважає, що Відповідачем свідомо виводилися кошти з підприємства, яке вже мало непогашену заборгованість перед АТ «Укртатнафта» та зобов`язання з повернення фінансової допомоги.
Також з наявних документів вбачається, що ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ`в особі ОСОБА_1 було укладено з ТОВ «АЛЬТАФІНАНС»:
- Договір У-30/03-22 про відступлення права вимоги від 30.03.2022, згідно з яким ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» купує право вимоги на отримання від ТОВ «АРГО-УТН» заборгованості на загальну суму 44 101 000,00 грн. грн. ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» зобов`язувалося сплатити за право вимоги 41 173 000,00 грн.
- Договір ХМ №У-29/06-22 про відступлення права вимоги від 29.06.2022, згідно з яким купує ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» право вимоги на отримання від ТОВ «АРГО-УТН» заборгованості на загальну суму 45 295 000,00 грн. ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» зобов`язувалося сплатити за право вимоги 40 098 000,00 грн.
Загалом сума зобов`язань ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» перед ТОВ «АЛЬТАФІНАНС» склала 81 271 000,00 грн.
З огляду на викладене Позивач дійшов висновку, що грошові кошти навмисно виводилися з підприємства і такі угоди підлягають визнанню недійсними як правочини, де боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.
Позивач зазначив, що в даному випадку суб`єктом правопорушення є керівник і єдиний засновник ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» до 18.07.2023 - ОСОБА_1 .
Окрім того, Позивач звернув увагу, що Офісом Генерального прокурора були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025000000001228 від 18.12.2025 відомості про вчинення невстановленими службовими особами суб`єктів господарювання приватного права, в тому числі, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ», кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, направленого на заволодіння нафтопродуктами АТ «Укртатнафта».
Враховуючи викладене, Позивач просить суд:
1. Задовольнити заяву Кредитора Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про покладення на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) субсидіарної відповідальності.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕРМЕС ОЙЛ» (49087, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Калинова, будинок 87, код ЄДРПОУ 43327471) грошові кошти в сумі 78 268 553,95 грн (сімдесят вісім мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні дев`яносто п`ять копійок), судовий збір в розмірі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні вісімдесят копійок).
В матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_1 , в якому Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, такими що суперечать нормам чинного законодавства України та усталеній судовій практиці Верховного Суду.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав та встановлених обставин.
Нормами Цивільного кодексу України визначено правове регулювання підстав, умов та порядку застосування/притягнення до субсидіарної відповідальності юридичних осіб, яке водночас перебуває у взаємозв`язку з нормами КУзПБ, які встановлюють порядок провадження у справі про банкрутство на стадії кожної судової процедури. 
При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.
Щодо субсидіарної відповідальності за правилами КУзПБ, то суд зазначає, що за змістом преамбули цього Кодексу одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. 
За загальним правилом, визначеним ч.ч. 1-3 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, установлених установчими документами та законом.
До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 191 ЦК України).
Водночас відкриття провадження у справі про банкрутство є початком особливого правового регулювання відносин (між боржником та його кредиторами, між боржником та третіми особами), системою загальних та спеціальних охоронних норм законодавства, взаємодія та мета яких визначається принципами та нормами, що становлять зміст КУзПБ.
Порядок формування і використання ліквідаційної маси встановлено ст.ст. 61-65 КУзПБ та спрямовано на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор (а згідно зі змінами, внесеними Законом від 20.03.2023 №2971-IX, також і кредитор) має право заявити вимоги до третіх осіб, які за законодавством несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства; розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 61 КУзПБ передбачено, що в разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника – юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. 
Отже, у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії/бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. Саме банкрут, від імені якого діє ліквідатор (арбітражний керуючий), у порядку, визначеному ст. 61 КУзПБ, звертається з вимогою до третіх осіб, з вини яких настало банкрутство боржника. 
При цьому, визначена в абз. 1 ст. 61 КУзПБ дискреція ліквідатора у питанні покладення субсидіарної відповідальності має застосовуватися з урахуванням принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, невід`ємним критерієм дотримання якого з огляду на положення ч. 2 ст. 61 КУзПБ є вирішення питання про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства (такий висновок узгоджується зі сталою правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №924/669/17, від 07.10.2021 у справі №914/3812/15, від 14.09.2023 у справі №908/2414/21, від 15.02.2024 у справі №908/2538/22, від 14.03.2024 у справі №34/5005/4591/2012 тощо). 
Без розгляду питання про субсидіарну відповідальність осіб, винних у доведенні до банкрутства, суд позбавлений можливості розглянути звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс з дотриманням принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі. Аналогічний висновок про застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №911/1423/19.
Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, за наявності підтвердження вини зазначених осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.
У разі коли після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи - боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, такі особи можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності за заборгованістю боржника, якщо такі особи не доведуть протилежного.
Визначене нормами ч. 2 ст. 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення. 
Однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Верховний Суд наголошує, що саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності. 
Якщо є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, однак за відсутності зазначеної різниці (недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів) немає підстав для стягнення відповідних сум з винних осіб у межах покладення субсидіарної відповідальності, то у ліквідатора немає підстав порушувати відповідний спір у справі про банкрутство. 
У цьому висновку суд виходить з того, що в умовах, коли є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство – задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ). 
Отже навіть за виявлених арбітражним керуючим фактів доведення боржника до банкрутства достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство за правилами ч. 2 ст. 61 КУзПБ.
Нормами Цивільного кодексу України, зокрема, визначено правове регулювання підстав, умов та порядку застосування / притягнення до субсидіарної відповідальності юридичних осіб, яке водночас перебуває у взаємозв`язку з нормами Кодексу України з процедур банкрутства, які встановлюють порядок провадження у справі про банкрутство на стадії кожної судової процедури, з огляду на таке. 
Частиною першою статті 619 ЦК України регламентовано, що договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Суд зазначає, що за змістом преамбули Кодексу України з процедур банкрутства одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. 
За загальним правилом, визначеним частинами першою – третьою статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, установлених установчими документами та законом.
До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга статті 191 ЦК України).
Водночас відкриття провадження у справі про банкрутство є початком особливого правового регулювання відносин (між боржником та його кредиторами, між боржником та третіми особами), системою загальних та спеціальних охоронних норм законодавства, взаємодія та мета яких визначається принципами та нормами, що становлять зміст КУзПБ.
Абзацом другим частини другої статті 61 КУзПБ передбачено, що в разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника – юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. 
Отже у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. 
Доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (див. також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) (пункт 66), від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-185гс19, пункт 7.56)).
Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам. 
За змістом частини другої статті 61 КУзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.
Так, як вбачається з поданої заяви та стверджується Позивачем:
В Балансі (Форма № 1-м) за 2021 рік вказано наступні фінансові показники:
- на початок 2021 року: 183 863,00 тис.грн оборотних активів, з них 170 636,90 тис. грн дебіторської заборгованості; 218 243,50 тис. грн поточних зобов`язань, з них 116 314,70 тис. грн кредиторської заборгованості за товар, дохід склав 141 747,80 тис.грн;
- на кінець 2021 року: 445 117,50 тис.грн оборотних активів, з них 443 709,30 тис. грн дебіторської заборгованості; 467 597,00 тис. грн поточних зобов`язань, з них 39 220,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 216 352,20 тис. грн, чистий збиток – 15 697,10 тис. грн.
В Балансі (Форма № 1-м) за 2022 рік вказано наступні фінансові показники:
- на початок 2022 року: 445 117,50 тис.грн оборотних активів, з них 443 709,30 тис. грн дебіторської заборгованості; 467 597,00 тис. грн поточних зобов`язань, з них 39 220,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн, чистий збиток - 129, 00 тис. грн;
- на кінець 2022 року: 537 639,10 тис.грн оборотних активів, з них 536 275,50 тис. грн дебіторської заборгованості; 560 247,60 тис. грн поточних зобов`язань, з них 34 682,30 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 141 747,80 тис. грн.
В Балансі (Форма № 1-м) за 2023 рік вказано наступні фінансові показники: 
- на початок 2023 року: 537 639,10 тис.грн оборотних активів, з них 536 275,50 тис. грн дебіторської заборгованості; 560 247,60 тис. грн. поточних зобов`язань, з них 34 682,30 тис. грн. кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн, чистий збиток - 11 735,30 тис. грн;
- на кінець 2023 року: 38 884,10 тис.грн оборотних активів, з них 38 884,10 тис. грн дебіторської заборгованості; 73 227,90 тис. грн поточних зобов`язань, з них 28 885,00 тис. грн кредиторської заборгованості за товар; дохід склав 0,00 грн, чистий збиток – 129,00 тис. грн,
що на думку АТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" поточні зобов`язання завжди перевищували оборотні активи та майже вдвічі перевищували дохід підприємства від господарської діяльності.
Однак, суд звертає увагу, що в періоді з 2021 по кінець 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" мало дохід, а саме:
- на початок 2021 року дохід склав 141 747,80 тис.грн;
- на кінець 2021 року дохід склав 216 352,20 тис. грн;
- на кінець 2022 року дохід склав 141 747,80 тис. грн.
Незрозумілим, з викладеної Позивачем інформації, залишається той факт, яким чином підприємство мало на кінці 2021 року мало дохід у розмірі  216 352,20 тис. грн, а на початку 2022 року в балансі відображено 0,00 грн, так як і в кінці 2022 року дохід склав 141 747,80 тис. грн, а на початку 2023 у балансі також відображено 0,00 грн.
Крім того, щодо твердження Позивача, що на кінець 2023 року боржник мав дебіторську заборгованість в сумі 38 884,10 тис. грн, яка була сформована за рахунок виведення грошових коштів на підприємства, які не мають жодного майна і стягнути з яких заборгованість є неможливим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо договору факторингу № 21-09/21/2-Ф від 21.09.2021 ТОВ «ТЕМП ОЙЛ».
Заявник зазначає, що ТОВ «ТЕМП ОЙЛ» перебуває в стані припинення з 14.02.2017, а інформація про це була «наявна в мережі Інтернет». Однак:
– факт перебування у стані припинення не означає, що юридична особа ліквідована і не може мати зобов`язань;
– право вимоги до такої особи є дійсним активом до моменту її виключення з реєстру;
– перевірка контрагента є стандартним діловим ризиком, і добросовісний підприємець не може бути обізнаний про всі майбутні проблеми контрагента.
Щодо договорів відступлення права вимоги.
Заявник стверджує, що договори з ТОВ «АЛЬТАФІНАНС» (ЄДРПОУ 43228667, адреса: 51915, Україна, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, проспект Свободи, буд. 34, - від 11.11.25 р. відкрито провадження у справі 904/6155/25 про банкрутство) (сума 81 271 000,00 грн.) є «виведенням коштів». Однак придбання права вимоги (цесія) є законною операцією відповідно до ст. 512– 519 ЦК України. 
Проте, Позивачем не було доведено, що:
– вартість придбаних прав вимоги була завідомо завищена або занижена; 
– ТОВ «АРГО-УТН» дійсно не мало відповідного боргу;
– відповідні правочини були вчинені з метою завдання шкоди кредиторам.
Щодо договорів з ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (ЄДРПОУ 41449359), суд зазначає, що означені договори фінансової допомоги є законними та звичайними інструментами господарського обороту.
Крім того сам факт укладення договорів позики/фінансової допомоги не є протиправним, а заявник не наводить доказів того, що на момент укладення кожного конкретного договору Відповідач достеменно знала про неможливість виконання зобов`язань.
Як вбачається з матеріалів справи №904/1093/24 у складі загальних вимог кредиторів наявні вимоги ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на суму 40 194 902,08 грн. При цьому ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» є стороною договорів фінансової допомоги, укладених саме з боржником. Зарахування зустрічних вимог (яке Позивач кваліфікує як «виведення коштів») фактично зменшує заборгованість підприємства перед цим кредитором. 
Відтак, включення таких вимог до ліквідаційної маси та одночасне ставлення їх у провину Відповідачу є суперечливим.
Щодо посилання Позивача, що неправомірні дії (бездіяльність) ОСОБА_1 , які виявилися, зокрема, у створенні штучної дебіторської заборгованості шляхом виведення коштів на підприємства, які не мають жодного майна для погашення заборгованості, суд вважає таке твердження недоведеним виходячи з таких підстав.
1. Договір про відступлення права вимоги №ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «АВАНТ ПОЛЮС», яке виникло у відповідності Договору поставки нафтопродуктів №АП02-11 від 01.11.2019 на суму 8 067 000,00 грн.
Проте, як встановлено судом та не заперечується Позивачем, лише 04.02.2026 Постановою Господарського суду м. Києва у справі №910/5437/25 ТОВ «АВАНТ ПОЛЮС» визнано банкрутом.
2. Договір про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД», яке виникло на підставі Договору поставки нафтопродуктів № ЧТП053 від 01.11.2019 на суму 1 135 000,00 грн;
3. Договір про відступлення права вимоги № ЛОП-01-07/ГО від 01.07.2020, згідно з яким боржник отримав право вимоги до ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД», яке виникло на підставі Договору поставки нафтопродуктів № ЧТП010 від 01.10.2019 на суму 3 126 000,00 грн.
Проте, знову ж таки, як встановлено судом та не заперечується Позивачем, лише 11.02.2026 Постановою Господарського суду Харківської області у справі №922/4134/23 ТОВ «ЧЕЛЕНДЖ ТРЕЙД» визнано банкрутом.
Відтак, Позивачем не доведено, що укладаючи означені вище Договори, Відповідач знав, або міг знати, що в 2026 році означені товариства, права вимоги до яких набув боржник, перебуватимуть у ліквідаційній процедурі, і саме такі дії Відповідача призвели до неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ".
Щодо твердження Позивача, що вказані вище угоди підлягають визнанню недійсними як правочини, де боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник уклав договір із заінтересованою особою;
боржник уклав договір дарування.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи №904/1093/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ", яка була відкрита ухвалою суду від 01.04.2024, станом на 02.06.2026, ані арбітражний керуючий ані кредитор позови про визнання недійсними договорів укладених боржником в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства не подавали, та на розгляді суду не перебувають.
Щодо «бездіяльності» Відповідача, Позивач не зазначає, яких конкретно заходів зі стягнення дебіторської заборгованості мав вжити керівник, в які строки, та чому їх нездійснення є протиправним. Вибір господарської стратегії залишається у межах ділового розсуду керівника (business judgment rule), якщо не доведено очевидного відступлення від стандарту розумного господарника.
Ураховуючи, що ліквідаційна маса (її вартість) є одним із визначальних показників для обчислення розміру субсидіарної відповідальності, суд з огляду на регламентований КУзПБ порядок та етапи формування ліквідаційної маси, зміни, яких вона зазнає під час ліквідаційної процедури, зазначає, що передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ. 
Цей порядок передбачає, що: 
- арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, та становища на ринках боржника і подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію (п. 3 ч. 2 ст. 12 КУзПБ);
- господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі може зобов`язати боржника провести аудит; якщо боржник не має для цього коштів, господарський суд може призначити проведення аудиту за рахунок кредитора (кредиторів) за його (їхньою) згодою (ч. 10 ст. 39 цього Кодексу);
- розпорядник майна зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (ч. 3 ст. 44 КУзПБ);
- ліквідатор з дня свого призначення проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, формує ліквідаційну масу (а відповідно до змін, внесених Законом України від 13.07.2023 №3249-IX, також складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення).
Суд також зазначає, що аналіз фінансового стану банкрута має відповідати вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (далі – Методичні рекомендації), оскільки ці рекомендації розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.
Звідси, керуючись наведеними положеннями КУзПБ щодо обов`язків арбітражного керуючого під час проведення процедури банкрутства та щодо етапів, умов та підстав для здійснення оцінки фінансово-господарського стану боржника, суд доходить висновку, що відповідні дії арбітражного керуючого (розпорядника майна, ліквідатора) є передумовами у дослідженні та виявленні підстав для порушення питання про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство. 
Тобто відповідна діяльність з виявлення передумов для субсидіарної відповідальності розпочинається з введенням процедури розпорядження майном боржника у справі про банкрутство. Тому відповідний звіт/висновок арбітражного керуючого, яким зафіксоване правопорушення (з доведення до банкрутства) та який складений з урахуванням вимог Методичних рекомендацій, є доказом та підставою для вимог про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, а отже, складовою доказової бази (джерелом) на підтвердження об`єктивної сторони відповідного правопорушення.
Отже, висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абз. 5 ч. 1 ст. 61 КУзПБ).
Як вбачається, з наявного в матеріалах справи №904/1093/24 звіту за ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" арбітражного керуючого Острика Сергія Юрійовича, ліквідатором не встановлено підстав для притягнення службових осіб банкрута до субсидіарної відповідальності, оскільки відповідно до проведеного у процедурі розпорядження майном аналізу фінансово – господарського стану боржника не встановлено ознак доведення до банкрутства. 
Крім того, ліквідатором було здійснено аналіз руху коштів протягом трьох останніх років до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Гермес Ойл», та угод боржника.
За результатами опрацювання даних виписок з`ясовано, що ТОВ «Гермес Ойл» укладалися договори відступлення прав вимоги та договори переведення боргу.
Водночас, оплата за такими договорами, в тому числі, і шляхом заліку вимог, здійснювалася в рахунок погашення зобов`язань банкрута. 
Відтак, ліквідатор дійшов висновку, про відсутність угод за участю боржника, що могли б бути визнані недійсними за ст. 42 КУПБ.
Крім того, в наявному в матеріалах справи №904/1093/24, аналізі, арбітражним керуючим було окремо досліджено питання виявлення ознак доведення до банкрутства, а саме зазначено:
"При аналізі встановлено, що протягом періоду, який аналізується, різкого падіння не було. Крім того, розпорядником майна проаналізовано, що за підсумками 2022 року розмір активів боржника становив 537 639,1 тис. грн (рядок 1195), а за підсумками 2023 року цей же розмір активів складав 38 884,1 тис. грн (рядок 1195). Водночас, протягом 2023 року відбулося і зменшення кредиторської заборгованості боржника (зміна у рядку 1695): із 560 247,6 тис. грн до 73 227,9 тис. грн. Таким чином, за рахунок зменшення активів боржника відбулося і зменшення кредиторської заборгованості. Найбільша зміна відбулася у структурі дебіторської заборгованості (із 530 074,4 тис. грн. до 32 689,2 тис. грн). Таким чином, зменшення кредиторської заборгованості могло мати місце, в тому числі, у випадку зарахування зустрічних однорідних вимог, відсутплення права вимоги, переводу боргу тощо.
В такому випадку, це свідчить про відсутність ознак свідомого доведення до банкрутства.".
Посилання Позивача на те, що Офісом Генерального прокурора були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025000000001228 від 18.12.2025 відомості про вчинення невстановленими службовими особами суб`єктів господарювання приватного права, в тому числі, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ», кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, направленого на заволодіння нафтопродуктами АТ «Укртатнафта» - є лише фактом внесення відомостей до реєстру, що не є доказом вини будь-якої особи.
Відповідно до ст. 62 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, представником Відповідача було направлено адвокатський запит до Офісу Генерального прокурора (адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) з проханням повідомити який статус має ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Юр`ївським РВГУМВС України в Дніпропетровській області від 20.09.2011р., адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) в кримінальному провадженні №42025000000001228 від 18.12.2025 року про вчинення невстановленими службовими особами суб`єктів господарювання приватного права, в тому числі, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» (49087, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87, код ЄДРПОУ 43327471, тел. +380 (56) 235-64-06), кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, направленого на заволодіння нафтопродуктами АТ «Укртатнафта», та чи повідомлено вже про підозру в межах кримінального провадження №42025000000001228 від 18.12.2025 року відомості про вчинення невстановленими службовими особами суб`єктів господарювання приватного права, в тому числі, ТОВ «ГЕРМЕС ОЙЛ» (49087, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87, код ЄДРПОУ 43327471, тел. +380 (56) 235-64-06), кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, направленого на заволодіння нафтопродуктами АТ «Укртатнафта».
Так, на даний запит представника Відповідача було отримано відповідь Офісу Генерального прокурора від 27.04.2026 №16/1/2-40012ВИХ-26 16/1/2-8212-22, якою повідомлено, що «Офісом Генерального прокурора розглянуто Ваш адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 від 21.04.2026 про надання інформації із кримінального провадження №42025000000001228 від 18.12.2025, за результатами чого повідомляю наступне.  ОСОБА_1 не допитувалася як свідок та не має жодного процесуального статуту у вказаному кримінальному провадженні».
Так, у даній справі Акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" не було доведено, що саме ОСОБА_1 своїми діями/бездіяльністю, або прийнятими рішеннями відносно майна банкрута вплинула на платоспроможність підприємства та неможливість останнього задовольнити вимоги кредиторів.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
З урахуванням наведеного, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА" (39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, код ЄДРПОУ 00152307) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС ОЙЛ" арбітражного керуючого Острика Сергія Юрійовича (адреса для листування: а/с 7813, м.Запоріжжя, 69032; поштова адреса офісу: вул. Незалежної України, 35; м. Запоріжжя, 69037) про покладення субсидіарної відповідальності на колишнього керівника та єдиного засновника ТОВ ''ГЕРМЕС ОЙЛ'' у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутство та стягнення коштів - відмовити.
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення складено та підписано 10.06.2026.

Суддя	 	А.Є. Соловйова